Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Папай Сергій Олександрович звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Васікова Юлія Володимирівна в якому просить: - розірвати договір довічного утримання від 11.02.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В., та зареєстрований в реєстрі за № 129; - поновити за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що 11.02.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В., зареєстрований у реєстрі за № 129 предметом якого є квартира [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 Договору довічного утримання від 11.02.2019 року [PERSON] зобов`язалася сплачувати комунальні послуги, забезпечувати медичним обслуговуванням, доглядом, харчуванням та одягом гр. [PERSON] з правом проживання її довічно в цій квартирі. Відповідач не виконала свої зобов`язання: не сплачує комунальні послуги, не забезпечує медичним обслуговуванням, не доглядає, не надає харчування та одяг [PERSON] . Позивач за власні пошти вимушена забезпечувати себе медичним обслуговуванням, оплавати комунальні послуги та забезпечувати себе продуктами харчування. Догляд [PERSON] здійснюють сусіди. Оскільки, відповідач не виконує свої зобов`язання, договір довічного утримання підлягає розірванню. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.09.2024 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляд. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Папай С.О. у судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Папай С.О. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Також в заяві представник просив суд не викликати свідків. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Васікова Ю.В. в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до приписів\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 11.02.2019 року між позивачем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та відповідачем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] укладений Договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 129, що підтверджується копією договору довічного утримання від 11.02.2019 року. За умовами Договору, [PERSON] передає у право власності, а [PERSON] , приймає у право власності квартиру [ADDRESS] . Згідно до п. 6 Договору, [PERSON] зобов`язується сплачувати комунальні послуги, забезпечувати медичним обслуговуванням, доглядом, харчуванням та одягом гр. [PERSON] з правом проживання її довічно в цій квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Між тим, статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) передбачені ст. 756 ЦК України. Зокрема, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передано, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (ч. 1 ст. 756 ЦК України). Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За Кодексом до нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення . Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено державну реєстрацію прав на таке нерухоме майно: земельні ділянки; підприємства як єдині майнові комплекси; житлові будинки; будівлі; споруди, а також їх окремі частини; квартири; житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, суд встановив, що 11.02.2019 року між позивачем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та відповідачем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] укладений Договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В,та зареєстрований в реєстрі за № 129, на підставі якого відповідач набула право власності на квартиру [ADDRESS] та зобов`язана була сплачувати комунальні послуги, забезпечувати медичним обслуговуванням, доглядом, харчуванням та одягом гр. [PERSON] з правом проживання її довічно в цій квартирі. Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею обов`язків, зазначених у п. 6 договору довічного утримання. Враховуючи викладеному, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених законом та договором для задоволення позову [PERSON] та вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання, укладений 11.02.2019 року між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , посвідчений 11.02.2019 року посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ю.В,та зареєстрований в реєстрі за № 129. При цьому суд вважає за необхідне в межах позовних вимог застосувати правові наслідки розірвання договору довічного утримання: поновити за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved