Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

представник позивачки адвокат Железняк В.К. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх доходів [PERSON] щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі з 25.09.2010. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Після початку військової агресії Російської Федерації позивачка разом з донькою виїхала за межі України. Під час знаходження позивачки з донькою за кордоном подружжя підтримували стосунки, вирішували різноманітні сімейні питання. У серпні 2023 року під час зустрічі з відповідачем позивачки дізналася, що він створив сім`ю з іншою жінкою, які проживають разом в місті Запоріжжя. З вересня 2023 року між подружжям припинені сімейні відносини. Заочним рішенням Ленінського районного суду місті Запоріжжя від 17.06.2024 у справі № 336/2835/24 розірвано шлюб між сторонами. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.08.2024 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка та її представник адвокат Железняк Л.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позов. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову та визнання позову відповідачем, з нього в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 гривень.

Outcome: approved