Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що з 11 лютого 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний 19.06.2019 року згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду (справа №686/8854/19). У шлюбі з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розлучення з відповідачем, син [PERSON] залишився проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач належної участі в утриманні сина не приймає, відповідну матеріальну допомогу їй не надає. Утримання сина потребує значних витрат, оскільки він навчається та існує потреба у придбанні відповідного шкільного приладдя (зошитів, канцелярії, книжки, тощо). Крім того, [PERSON] хворіє та за станом здоров`я потребує проходження періодичних медичних оглядів та лікування, зокрема відвідування лікувального масажу, прийому ліків. Надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання сина відповідач має можливість, оскільки працює за кордоном (у Польщі), має у власності земельні ділянки які передав в оренду. Також, просила врахувати, що з часу розлучення відповідач ухиляється від утримання сина, на її прохання надавати відповідні кошти не реагує, а отже останній зобов`язаний сплати аліменти за минулий період. За таких обставин просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову, а також аліменти за минулий час - за період з 19.06.2019 року по 05.09.2024 рік у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі наполягала на його задоволенні. Зазначила, що після розлучення сторін їх спільна дитина [PERSON] залишився проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, хоча зобов`язаний і має фінансову спроможність це робити (останній працює за кордоном, має у власності земельні ділянки, які здає в оренду та отримує відповідний дохід). З часу розлучення позивачка намагалася вирішити питання з відповідачем щодо утримання їх спільного сина, проте останній ухилявся від сплати аліментів та на її прохання не реагував. Крім того, просила врахувати, що неповнолітній [PERSON] страждає на ряд захворювань, та для його лікування необхідні постійні додаткові витрати на придбання ліків, проходження курсу лікувального масажу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином. Причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 11.02.2012 року у Відділі ДРАЦС Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області. У шлюбі в них народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.06.2019 року (справа №686/8854/19) укладений між сторонами шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з матір`ю - позивачем у справі. Згідно з вимогами ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Письмової домовленості про матеріальне забезпечення доньки, надання відповідної допомоги (стосовно порядку сплати, розміру такої допомоги) між сторонами не досягнуто. У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено з матеріалів справи відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Домовленості з позивачкою стосовно утримання сина на даний час не досягнуто. Згідно представлених позивачем консультативних висновків дитячого невролога КП «Хмельницької міської дитячої лікарні» від 25.07.2024 року та дитячого імунолога від 23.08.2024 року у [PERSON] були діагностовано синдром гіперактивності та вторинний імунодифіцит та рекомендовано курс реабілітації (масажи, фізичні процедури і вживання препарату Лантінгель). За таких обставин, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан неповнолітньої дитини, стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів (доказів обмежень у працевлаштуванні не має) суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір, за встановлених обставин в тому числі доведеного розміру доходу відповідача, на переконання суду буде відповідати критеріям необхідного забезпечення потреб дитини та матеріальної спроможності платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду з вказаним позовом 17 вересня 2024 року, то саме з цього часу слід визначити дату, з якої присуджуються аліменти. Стосовно вимог позову про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 19.06.2019 року суд зазначає наступне. Згідно частини 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно положень частин 1, 5 так 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже у таку випадку позивач зобов`язаний довести перед судом вжиття ним заходів щодо отриманні від відповідача аліментів та ухилення останнього від їх сплати. Звертаючись до суду з такими вимогами позивач зазначила, що з червня 2019 року вона вживала заходи щодо отримання від відповідача аліментів на утримання сина, проте останній ухилявся від їх сплати. Разом з цим суд зазначає, позивачем не доведено належними доказами таким обставинам. Представлена суду переписка з відповідачем не свідчить про ухилення відповідача від утримання дитини та надання відповідної допомоги. З огляду на викладене підстав, передбачених ч.2 ст.191 СК України, про стягнення з відповідача аліментів за минулий період не має. Факт неотримання позивачем у певному розмірі аліментів у даному випадку свідчить лише про існування спору між сторонами стосовно розмір аліментів, які належить сплачувати відповідачу на утримання сина. За таких обставин у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial