Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2975836 від 23 лютого 2022 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» в розмірі 68796,68 грн. та покласти судові витрати по сплаті судового збору на відповідача. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 68796,68 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 23 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2975836 за яким останній отримав 13400,00 грн. кредитних коштів, строком на 360 днів. За користування кредитом нараховуються проценти: стандартна процентна ставка - 1,99% на день, яка застосовується в межах всього строку кредиту. За весь строк кредитування становить 7831,91 % Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 109397,60 грн. За договором факторингу від 19 липня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник у визначений договором строк не вчинив жодного платежу на погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 68796, 68 грн., з яких: 13400,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 55396,68 грн. за відсотками. Ухвалою суду від 31 січня 2024 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач у відзиві на позовну заяву позов визнав в частині боргу за тілом кредиту, просив у решті позовних вимог відмовити з тих підстав, що Законом \~ \~ \~ \~України №2102-XI від 15.03.2022 року «Про \~ \~ \~ \~внесення \~ \~ \~ \~змін \~ \~ \~ \~до \~ \~ \~ \~Податкового Кодексу України та інших законодавчих актів \~ \~ \~ \~України \~ \~ \~ \~щодо \~ \~ \~ \~дії \~ \~ \~ \~норм \~ \~ \~ \~на \~ \~ \~ \~період \~ \~ \~ \~ дії воєнного стану» заборонено стягнення штрафних санкцій за не виконання кредитних договорів. У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що кредитний договір укладено в електронній формі з дотриманням вимог\~Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію». Законом \~ \~ \~ \~України №2102-XI \~ \~ \~ \~від 15.032022 року «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не заборонено стягнення процентів за користування кредитними коштами. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представником позивача та відповідачем подані заяви про розгляд справи за їх відсутності, кожна із сторін підтримала свою позицію зазначену у поданих до суду відзиві та відповіді на відзив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2975836, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 13400,00 грн. Згідно пункту 1.2. - товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту\~(загальний\~розмір)\~складає 13400,00\~грн. Строк кредитування 360 днів (пункт 1.3). Згідно пункту 1.4 тип процентної ставки - фіксований. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: пункт 1.4.1. - стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3. за пунктами 1.5.1 - 1.6.2 стандартна процентна ставка за весь строк кредитування становить 7831,91 % грн., орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить 109397,78 грн. Такі ж дані містяться і в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача). Згідно Паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем за допомогою електронного підпису, сукупна вартість кредиту 109397,60 грн., загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 95997,60 грн. Зазначено порядок здійснення платежів у кількості 12 штук 1 платіж у сумі 799,98 грн. зі сплати процентів за першій період та 10 платежів по 7999,80 грн зі сплати процентів, останній платіж 21399,80 грн., який включає в себе проценти 7999,80 грн. та тіло кредиту 13400,00 грн. Згідно пункту 9.9. кредитного договору клієнт, підписуючи цей договір, підтверджує, що перед його укладенням йому в чіткій та зрозумілій формі була надана інформація, він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. У відповідності до зазначених умов підписання договору здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні договору. Таким чином, підписавши 23 лютого 2022 договір № 2975836 про надання коштів на умовах споживчого кредиту електронним підписом, відповідач добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотками за користування кредитом. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не міг бути укладеним, отже відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та є підстави вважати, що його укладення відповідало внутрішній волі позичальника. На підставі Договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 року позивач отримав від попереднього кредитора - ТОВ «Лінеура Україна» право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 2975836 від 23 лютого 2022 року. Згідно реєстру боржників від 19 липня 2023 року, як додатку до Договору факторингу № 19072023 до ТОВ «Фінансова Компанія « Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 2975836, укладеним з відповідачем. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, відсотки у розмірі 1,99% за кожен день користування кредиту нараховані за 208 днів, що менше строку передбаченого умовами Договору, підписаного відповідачем. Під час розгляду справи, позивачем 12 серпня 2024 року повністю сплачено тіло кредиту у сумі 13400,00 грн. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач вважає, що не повинен під час дії воєнного стану в Україні сплачувати відсотки за користування отриманими за кредитним договором коштами. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Стаття 12 Закону України " Про електронну комерцію"\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За\~змістом частин першої-третьої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного суд вважає доведеним укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем кредитного договору № 2975836 від 23 лютого 2022 року в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України "Про електронну комерцію". Зазначені у договорі умови не порушують вимог\~Закону України "Про захист прав споживачів". Жодних доказів того, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка не належить відповідачу, суду не надано. З приводу доводів відповідача, щодо неправомірності вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитними коштами під час дії в Україні воєнного стану, суд зазначає наступне. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» було доповнено «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України» пунктом 18, в якому зазначається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, обов`язок виконання взятих на себе зобов`язань нікуди не зникає, боржник звільняється лише від штрафних санкцій, які він зобов`язаний сплатити у разі їх неналежного виконання. Крім цього, звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту (позики), сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не передбачено. У даній справі, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як на доказ розміру кредитної заборгованості посилається на розрахунок заборгованості станом на 19 липня 2023 року та на витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року. Цими доказами заборгованість за процентами у розмірі 55396, 68 грн. підтверджується. Зі свого боку відповідач не надав суду доказів того, що він звертався до кредитора за отриманням інформації щодо складових нарахованого боргу та періоду, за який він нарахований. До основних засад цивільного судочинства віднесено диспозитивність. Так, в силу частин1-3\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що відповідач на власний розсуд визначився з позицією щодо заперечення позовних вимог та обсягом доказів, які можуть підтвердити його доводи. За приписами\~статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Отже, враховуючи відсутність доказів, які б спростовували факт наявності у відповідача кредитної заборгованості та її розмір станом на час пред`явлення позову, та беручи до уваги презумпцію правомірності правочину, враховуючи погашення відповідачем тіла кредиту у повному розмірі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає сума заборгованості за процентами у розмірі 55396,68 грн. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». За подання позовної заяви у 2024 році позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Оскільки до задоволення підлягають вимоги позивача у розмірі 55396,68 грн., що становить 80,5 % від заявлених вимог, то на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2437,54 грн.

Outcome: partial