Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

В січні 2024р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини (але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) від заробітку відповідного відповідача щомісячно, з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі з 15 березня 2013р., який було розірвано за рішенням Подільського районного суду м. Києва. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від позивачки, спільна дитина сторін, проживає разом з позивачкою, і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, усі витрати, пов`язані з утриманням дитини позивачка несе одна. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2024р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2024р. продовжено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просила суд позов задовольнити, а також визнала ту обставину, що до листопада 2024р. відповідачем надавались позивачці аліменти на утримання їх спільного сина. В судовому засіданні представник відповідача зазначала, що сторона відповідача не заперечує проти сплати аліментів, проте звертала увагу суду, що до листопада 2024р. відповідачем надавалися позивачці грошові кошти, в якості аліментів на утримання їх спільного сина. Також представник відповідача зазначала, що стороною відповідача відзив на позов не подавався. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 15 березня 2013р., який було розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 травня 2019р. по цивільній справі № 758/6659/18. В шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що спільна дитина сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання останньої. Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача зазначала, що відповідач сплачував аліменти на утримання спільної дитини сторін, включно до листопада 2024р., різниця в сумах викликана, розміром грошової винагороди, яку отримує відповідач, оскільки мобілізований до лав Збройних сил України. Зазначені обставини не були спростовані стороною позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачка пред`являючи позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилалась на те, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2024р. та до досягнення дитиною сторін повноліття ( [INFO] ). Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, сторони звільнені від сплати судового збору.

Outcome: partial