Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

06.09.2023 р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.06.2020 р. між ним та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 1566/20-Тз/К/01, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Fiat Tipo», номерний знак [NUMBER] . 06.09.2020 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вказаного транспортного засобу під керуванням [PERSON] та велосипеда під керуванням відповідача. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 16.10.2020 р. у справі № 761/31392/20 встановлено, що ДТП сталась з вини відповідача, внаслідок порушення ним ПДР України. Відповідно до страхового акту № 006.02337420-1 від 21.09.2020 р. та умов договору страхування, розмір страхового відшкодування складає 164104,60 грн, яке позивачем було відшкодовано потерпілому. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була. Посилаючись на те, що внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до відповідача, як відповідальної особи за завдані збитки, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню 164104,60 грн у порядку відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою від 29.01.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла його письмова заява, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 06.09.2020 р. на вул.Гончара в м.Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Fiat Tipo», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та велосипеда під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 16.10.2020 р. у справі № 761/31392/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Fiat Tipo», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , та обставини даного ДТП, не потребують доказування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що на момент настання вищевказаного страхового випадку транспортний засіб марки «Fiat Tipo», номерний знак [NUMBER] , був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 1566/20-Тз/К/01 від 19.06.2020 р. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. 07.09.2020 р. до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулась особа, яка на законних підставах здійснювала експлуатацію транспортного засобу марки «Fiat Tipo», номерний знак [NUMBER] , - [PERSON] із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, а у подальшому звернувся власник вказаного транспортного засобу [PERSON] із заявою про виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту. З врахуванням протоколу огляду транспортного засобу та рахунку № НМРФ-001971 від 16.09.2020 р., ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» затверджено страховий акт № 006.02337420-1 від 21.09.2020 р. про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 164104,60 грн шляхом перерахування на рахунок СТО - ТОВ «Ніколь Моторс» за погодженням вигодонабувача АТ «Державний ощадний банк України». Як встановлено судом, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі страхового акту № 006.02337420-1 від 21.09.2020 р. було сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 164104,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 50496744 від 23.09.2020 р. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, положеннями ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Отже, внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування у розмірі 164104,60 грн до позивача в межах цих витрат перейшло право вимоги до відповідача, як відповідальної особи за завдані збитки. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що до позивача внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП не застрахована, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 164104,60 грн у порядку відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 2684,00 грн, а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 166788,60 грн (164104,60 грн + 2684,00 грн).

Outcome: approved