Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»,позивач ) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просив стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором №431589-КС-001 від 11.12.2021 в розмірі 48 976 грн 63 коп. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що 11.12.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №431589-КС-001 підписаний у порядку, визначеному ст.\~12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію», відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 50 000,00 грн строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86645542 % за кожен день користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а саме: частково здійснила оплату за договором, у подальшому не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим, станом на 26.06.2024 утворилась заборгованість у розмірі 48 976 грн 63 коп, що складається з 22\~663,05 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 26\~313,58 грн сума прострочених платежів по процентах. Ухвалою суду від 22.07.2023 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.08.2024\~від представника\~відповідача адвоката\~Гордієць В.С.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву в\~якому не\~заперечує факту\~укладання кредитного\~договору з\~позивачем та\~отримання суми\~у розмірі\~50\~000\~грн строком\~на 24\~тижні до\~28.05.2022,\~які були\~зараховані на\~її банківську\~карту 11.12.2021.\~Зазначає,\~що 14.01.2022\~вона перерахувала\~зазначені кошти\~на рахунок\~ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та погасила кредит достроково. Не визнає вимогу, передбачену договором, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту, яка позивачем визначена у розмірі 7500 грн, як комісія за надання кредиту. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом зазначає, що кредитні кошти перебували у неї з 11.12.2021 по 14.01.2022, тобто 35 днів, тому вона має сплати 15\~163,05 грн відсотків за користування кредитом (433,23х35= 15\~163,05). 07.08.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якій позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Зазначає, що договір укладено в електронній формі відповідно до ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Підписуючи договір, позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, який викладений у договорі. Зазначає, що відповідачем було здійснено часткову оплату погашення кредиту на загальну суму 50\~000 грн, яка в свою чергу була розподілена на погашення тіла кредиту, комісії 7500 грн та відсотків. Оскільки відповідач погасила кредит частково, тому відсотки нараховані правомірно. Просить праву розглядати без участі представника. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої 17.09.2024 заяви просив справу розглядати без участі їх представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 16.09.2024 від представника відповідача адвоката Гордієць В.С. надійшла заява про розгляд спарви без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 11.12.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №431589-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець (а.с.30-31). Відповідно до п.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 50 000, 00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»\~. Строк, на який надається кредит 24 тижні, термін дії договору до 28.05.2022. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 0,86645542, фіксована. Реальна річна процентна ставка становить 3606,32 процентів. Фіксована процентна ставка є незміненою протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Договором визначено, що комісія за надання кредиту становить 7500,00 грн, розмір якої, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору та не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Сторонами в п. 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта (а.с.35-36). У цей же день позивач перерахував на вказану відповідачем картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 25 000 грн та 25\~000 грн. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується інформаційними довідками від 05.07.2024 (а.с. 10). Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором становить: 48\~976\~грн 63\~коп,\~що складається\~з 22\~663,05\~грн сума\~прострочених платежів\~по тілу\~кредиту;\~26\~313,58\~грн сума\~прострочених платежів\~по процентах (а.с.21-28). Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч.1\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст.81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.\~82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14.01.2022 відповідачем здійснено оплату кредиту згідно договору в сумі 50\~000 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №0.0.2415972151.1 (а.с.48). Відповідно до п.5 договору позичальник має право повністю або частково достроково повернути без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів, про що він зобов`язаний повідомити кредитодавця з оформленням відповідного документа. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачем було здійснено плати на погашення кредиту у розмірі 50 000 грн. Штучне збільшення заборгованості за кредитом за рахунок самовільного списання банком з рахунку позичальника (відповідача) відсотків тобто здійснення «реструктуризації» та «капіталізації» кредиту є неприпустими з боку позивача як банківської установи. Таким чином збільшення банком заборгованості за тілом кредиту за рахунок перенесення нарахованих процентів у тіло кредиту є неправомірним, оскільки банк не вправі самостійно здійснювати «реструктуризацію» та «капіталізацію» кредиту, з огляду на положення ст. 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1069 Цивільного кодексу України, який розмежовує такі категорії як кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були надані позикодавцеві) та проценти за користування кредитом. Необхідність внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості, передбачена в Графіку платежів кредитного договору (колонка 5 графіку). Загальний розмір (за весь період користування кредитом) складає 110 040 грн. Однак, встановивши у кредитному договорі сплату платежів за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої плати, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Судом встановлено, що позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості по тілу кредиту, стягнути заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. У підписаному позичальником кредитному договорі визначений тип та розмір процентної ставки плати за користування кредитом 0,86645542 % в день, фіксована. Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що договором про надання кредиту №431589-КС-001 від 11.12.2021 передбачено комісію за надання кредиту, яка становить 7500,00 грн. Також встановлено погашення відповідачем комісії в сумі 7500 грн. Як зазначив у відповіді на відзив представник позивача, головною метою кредитодавців, є отримання прибутку. Якщо позичальник поверне всю суму кредиту у день перерахування йому кредитних коштів, це позбавить кредитодавця прибутку, у зв`язку з вищевикладеним товариство встановлює у своїх кредитних договорах комісію за надання кредиту, що повністю відповідає принципу свободи договору та жодним чином не суперечить чинному законодавству. Проте, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку (фінансової установи), виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.12.2019 в справі № 524/5152/15. Позивач не надав докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої плати, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з обслуговування кредитної заборгованості, за які банком встановлена плата. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові № 199/7014/20 від 01.02.2023. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про неправомірне списання грошових коштів в розмірі 7500 грн в рахунок сплати комісії за надання кредиту, оскільки надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~є обов`язком банку. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором, суд зважає на наступне. Згідно ч.1 ст.1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 Кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що договір укладено 11.12.2021, кредитні кошти в сумі 50\~000 грн повернуто 14.01.2022, тобто через 35 днів. Договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 0,86645542 % за кожен день користування, тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Аналіз наведених положень Кодексу в їх сукупності дає суду підстави для висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача отриманого і не сплаченого тіла позики (кредиту) і відсотків, проте нарахованих виключно за період користування грошовими коштами, встановлений у договорі, а саме: 433,23х35= 15\~163,05 грн, а тому предявлений позов належить до часткового задоволення. Враховуючи той факт, що Банк не мав права стягувати плату за вказаними правовідносинами, а саме комісія за надання кредиту в розмірі 7500 грн, суд вважає за необхідне здійснити зарахування такої до суми сплаченого тіла кредиту та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 15\~163,05 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 15\~163,05 грн, що складається із заборгованості по прострочених процентах. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 31,54 % (15\~163,05:48076,63х100), з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 764,02 грн (2422,40 х 31,54 %). Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial