Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх дітей, посилаючись на те, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , 03.08.2014р.; рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2023р. шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей вирішено залишити проживати із батьком, оскільки відповідач проживає за кордоном і повертатися жити до України наміру не має; на даний час мати дітей із ними не спілкується та не займається їх вихованням; позивач вважає, що проживання дітей із ним сприятиме їх розвитку та інтересам, зокрема він має постійний дохід, фізично здоровий, відтак має можливість забезпечити дітям належні умови проживання. Відтак просить визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] із батьком в [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач посилався на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити; додатково пояснив, що мати дітей більше двох років не підтримувала жодних відносин із дітьми, так як проживала за кордоном; на даний час приїжджала, однак дітей не навідувала і вони постійно проживають із батьком, повністю перебувають на його утриманні. Тому за судовим рішенням позивач просив визначити місце проживання дітей із ним у зв`язку із фактом самостійного виховання та утримання ним (батьком) дітей без участі матері. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду не з`явилася; із відзивом на позов не зверталася. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в її відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечив позивач. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області до суду не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, підтвердив доцільність проживання дітей разом із батьком, що обґрунтував на основі Висновку про визначення місця проживання дітей, а також виходячи із їх інтересів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] сторони у цивільній справі; шлюб між сторонами розірваний рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2023 року та залишено проживати неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із батьком [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що відповідач поїхала за кордон та залишила проживати їх малолітніх дітей із батьком і на даний час вони разом проживають із ним. Висновком органу опіки та піклування Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 23.10.2024р. підтверджується доцільність визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] в [ADDRESS] ; згідно Висновку останній проживає разом із своїми дітьми за вказаною адресою, умови для проживання задовільні, у дітей своя кімнат, місце для сну та відпочинку, діти доглянуті, забезпечені одягом, шкільним приладдям, продуктами харчування, батько займається вихованням та навчанням дітей, фізичним та моральним розвитком, зі слів батька матір дітей повернулася з-за кордону, але із сім`єю не проживає, не підтримує з ними жодних відносин, час від часу навідується до дітей, діти підтвердили, що хочуть проживати з батьком. Із характеристик, виданих директором Бісківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів вбачається, [PERSON] та [PERSON] навчаються у даному закладі, батько бере активну участь у житті дітей, слідкує за зовнішнім виглядом, цікавиться успіхами дітей; мати [PERSON] із дітьми не спілкується, з класним керівником на зв`язок не виходить. Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із п. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р. принцип 6, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові, розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Тому, із урахуванням вимог наведених норм, аналізуючи зібрані докази та матеріали справи, пояснення позивача, враховуючи інтереси дітей, суд приходить до переконання визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] , - з батьком, позивачем по справі, що не позбавляє матері [PERSON] права та можливості особистого спілкування з дітьми, обов`язку брати участь в їх утриманні та вихованні.

Outcome: approved