Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся із позовною заявою до суду, де викладено наступне. 27.12.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (наразі АК КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZRZ0GA00004207 (далі кредитний договір), за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 13000,00 дол. США під 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за місяць строком на 120 місяців. Позивачка частково погашала кредит та сплачувала проценти, однак банк через наявність простроченої заборгованості звернувся до суду про повне дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору. 02.11.2015 р. Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено заочне рішення, яким стягнуто зі [PERSON] (у подальшому [PERSON] ) та [PERSON] (поручителя) у солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZRZ0GA00004207 у сумі 9296,92 дол. США, що станом на 25.05.2015 року складало 193654,86 гривень (далі рішення суду від 02.11.2015 р.). Згідно мотивувальної частини рішення суду від 02.11. 2015 р. розмір заборгованості у сумі 9296,92 дол. США визначений станом на 25.05.2015 р. та складається із наступного: 5888,91 дол. США кредит, 1556,81 дол. США проценти, 474,52 дол. США комісія за користування кредитом, 922,52 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, 12 дол. США штраф (фіксована частина) та 442,14 дол. США штраф (процентна складова). Позивач та її поручитель частково погашали заборгованість, але платіжні документи з даного приводу не збереглися. Позивач [PERSON] неодноразово як сама, так і через представників, зверталась у відділення АТ КБ «Приватбанк» щоб з`ясувати залишок заборгованості. У результаті чого представнику [PERSON] [PERSON] 25.06.2024 р. у застосунок «Вайбер» надійшло повідомлення, що запитувана нею інформація може бути надана тільки на запит суду, а їй підготовлена стандартна виписка. Із отриманої від банку (відповідача) виписки станом на 25.06.2024 р. стало зрозуміло, що загальний залишок по кредиту становить 19911,20 дол. США, з яких: залишок боргу по тілу кредиту 5242,77 дол. США, заборгованість по простроченим відсоткам 8168, 43 дол. США та пеня 6500,00 дол. США. На думку сторони позивача, із відповідної виписки вбачається неправомірне нарахування відповідачем процентів та здійснення інших нарахувань після настання вимоги погашення кредиту, у тому числі при достроковій вимозі. З урахуванням того, що банк скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості у розумінні ч. 2 ст. 1052 ЦК України, яка стягнута за рішенням суду від 02.11.2015 р., фінансова установа - відповідач не має права продовжувати будь-які нарахування процентів, комісій, пені, штрафів після 25.05.2015 р. (дата дострокового розрахунку заборгованості, яка стягнута судовим рішенням). \~ \~ \~ \~Відтак, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд (а.с. 67-71): - визнати протиправною поведінку відповідача щодо продовження нарахування процентів, комісій, неустойки (штрафів, пені) після 25.05.2015 р. по кредитному договору №ZRZ0GA00004207 від 27.12.2007 р., укладеному із [PERSON] ; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору №ZRZ0GA00004207 укладеному 27.12.2007 р. із [PERSON] з урахуванням того, що проценти, комісія та неустойка (пеня, штраф) після 25.05.2015 р. не нараховуються, тобто їх нарахування має бути припиненим з 26.05.2015 року з огляду на сплив строку кредитування шляхом пред`явлення кредитором (відповідачем) вимоги про повне дострокове виконання зобов`язань. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 35). \~ \~ \~ \~У подальшому, у відповідності до ухвали суду, здійснено перехід із зазначеного порядку в порядок спрощений із викликом сторін (а.с. 60). Представником відповідача направлено відзиви на позовну заяву, в якому, з посиланням на норми права та практику вищих судових інстанцій, позовні вимоги стороною відповідача не визнано (а.с. 42-43, 85-87), відтак просить суд відмовити у їх задоволенні та вважає такий спосіб захисту прав помилковим. У судове засідання сторони (їх представники) не з`явились. Представниками як позивача, так і відповідача подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 96, 97). У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 27.12.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (наразі - АК КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZRZ0GA00004207, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у сумі 13000,00 дол. США під 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за місяць строком на 120 місяців (а.с. 26-28). 02.11.2015 р. Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено заочне рішення (а.с. 20-21), яким стягнуто із [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZRZ0GA00004207 в сумі 9296,92 дол. США, що станом на 25.05.2015 року складає 193 654,86 гривень (далі рішення суду від 02.11.2015 р.). Згідно мотивувальної частини рішення суду від 02.11.2015 р. розмір заборгованості у сумі 9296,92 доларів США визначений станом на 25.05.2015 р. та складається з наступного: 5888,91 доларів США кредит (тіло), 1556,81 доларів США проценти, 474,52 доларів США комісія за користування кредитом, 922,52 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, 12 доларів США штраф (фіксована частина) та 442,14 доларів США штраф (процентна складова) (а.с. 20-21). Отже, на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02.11.2015 р., заборгованість [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №ZRZ0GA00004207 була визначена у розмірі 9296,92 дол. США. Зазначена заборгованість складається із залишку основної суми кредиту, нарахованих процентів, комісійних платежів, пені та штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань. 19.10.2013 р. [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та взяла прізвище свого чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.10.2013 р. серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 18). 12.11.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, після розірвання шлюбу позивачка залишила собі прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 12.11.2019 р. серія [NUMBER] виданого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 17) З виписки по кредитному договору №ZRZ0GA00004207 від 27.12.2007 за період 27.12.2007 25.06.2024 (а.с. 22-25) вбачається, що залишок по кредиту на 25.06.2024 року 19911,20 доларів США, з яких: залишок боргу по тілу кредиту 5242,77 дол. США, заборгованість по простроченим відсоткам 8168,43 дол. США та пеня 6500,00 дол. США. Згідно розрахунку боргу станом на 01.08.2024 р. заборгованість по Кредитному договору становить 19 911,20 дол. США, а саме: 5242,77 дол. США кредит, 5 386,43 дол. США проценти, 2782,00 дол. США комісія та 6500,00 дол. США пеня (а.с. 47-51) Згідно п. 3.3. Кредитного договору, нарахування процентів, а також винагород передбачених п. п. 6.2. та 7.1. Кредитного договору здійснюється у дату їх сплати, зазначену п. 7.1. Кредитного договору. Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено наступне: - банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 27.12.2007 р. по 26.12.2027 р.; - періодом сплати вважати період із «01» по «05» число кожного місяця.; - щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 161,90 дол. США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с. 26-28) Згідно з позицією ВП ВС викладеній у постанові від 28.03.2018 р. справа №444/9519/12 у пункті 54, а саме, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, з урахуванням викладеного, положень Договору, суд висновує, що за Договором проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитом, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. Разом з тим, суд погоджується з позицією відповідача в частині того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Після спливу визначеного договором строку (терміну) виконання зобов`язання або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи про те, що на підставі ст. 599 та ч. 4 ст. 631 ЦК України мають нараховуватися передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Схожого правового висновку дійшла ВП ВС у своїй постанові від 04.07.2018 р. у результаті розгляду справи №310/11534/13-ц. Відтак, на переконання суду, відповідач в даному випадку має право на нарахування позивачу штрафних санкцій у межах ст. 625 ЦК України. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79\~ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial