Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 серпня 2018 року проживав з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] , про що 13 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис № 1280. Свідоцтво про народження видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). [PERSON] ще під час перебування в шлюбі звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина і відповідно до заочного рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19.10.2022 року, з яким він обізнаний, стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наразі істотно змінилися обставини, які слугують підставою для визначення розміру стягуваних аліментів, так як змінився його сімейний та майновий стан. Так, він перебуває в шлюбі з [PERSON] , шлюб зареєстровано 14 січня 2023 року, про що 14 січня 2023 року складено відповідний актовий запис № 16. Свідоцтво про шлюб видано Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На його утриманні, окрім старшого сина [PERSON] , перебуває ще троє неповнолітніх дітей та дружина, на яку стягуються аліменти, а також непрацездатна особа - бабуся по материнській лінії. Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада 2023 року він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання дітей, [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що 17 березня 2016 року складено відповідний актовий запис № 81. Свідоцтво про народження видано Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , який народився [INFO] , про що 23 березня 2023 року складено відповідний актовий запис № 47. Свідоцтво про народження видано Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Також сплачує аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку щомісяця на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року, [PERSON] було усиновлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На час прийняття рішення суду про визначення частки доходу для утримання старшого сина [PERSON] він визнавав вимоги, так як у нього був один син. Однак на даний час у нього на утриманні ще троє дітей та дружина, його звільнили з ЗСУ по стану здоров`я, не має жодних доходів, не має можливості виплачувати аліменти в повному обсязі. Таким чином, його майновий стан реально погіршився, на його утриманні перебувають четверо дітей і дружина, що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладені обставини змушений звертатись до суду з позовною заявою про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] . Вважає, що на утримання сина з урахуванням викладених обставин слід стягувати аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів щомісячно. Тому просить суд ухвалити рішення про зменшення розміру стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] і стягувати аліменти у розмірі 1/8 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти позову заперечила надала відзив у якому заперечила позов виходячи з наступного: позивач у своїй позовній заяві зазначає, що у нього на утриманні перебувають окрім старшого сина [PERSON] , ще троє неповнолітніх дітей та дружина, на яку стягуються аліменти, а також непрацездатна особа - бабуся по материнській лінії. До позовної заяви позивачем приєднано також: Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.02.2024 при зверненні позивача з заявою про усиновлення дитини до суду - 23.06.2023 року. Рішення суду не оскаржувалося; Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.11.2023 при зверненні [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до суду 06.09.2023 з мотивуванням, що спільне життя не склалося, між [PERSON] та [PERSON] виникають, сварки і непорозуміння з приводу утримання сім`ї. Самостійно утримувати дітей позивач не в змозі, оскільки ніде не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Відповідач фізично здоровий, проходить службу в ЗСУ, тому має регулярний дохід. Однак після проголошенні рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та на утримання дружини, позивач, [PERSON] , підтримує свою заяву про усиновлення від 23.06.2023 в якій зазначено, що він проживає весь час з [PERSON] в умовах злагоди та любові, взаємоповаги. У його дружини мається старша донька [PERSON] , яку він вважає своєю донькою та дуже любе, турбується, піклується про неї, створює всі належні умови для розвитку, утримує та виховує і ставиться, як до своєї рідної дитини та наполягає на усиновленні. В подальшому на підставі даних рішень, [PERSON] звільняється із лав ЗСУ у запас відповідно до пп. «Г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. Також до позовної заяви додано копію розрахунку від 20.02.2024 про заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] ; копію розрахунку від 27.12.2023 про заборгованості зі сплати аліментів на користь [PERSON] , в той час коли позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру стягнення аліментів на утриманню неповнолітньої дитини подана 30.07.2024. Крім того, позивачем приєднана копія довідки про доходи [PERSON] станом на 14.02.2024 у ВЧ [NUMBER] та копію Витягу з Наказу ВЧ [NUMBER] від 03.07.2024 про звільнення у запас відповідно до пп. «Г» п.2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, а не як зазначено позивачем, що «його звільнено з ЗСУ по стану здоров`я». Також до позовної заяви додано копію паспорту, копію пенсійного посвідчення на ім`я [PERSON] , без підтверджуючих доказів ідентифікаційних даних бабусі по материнській лінії. Виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку; матір. Згідно зі ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, дук явного І соціального розвитку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Згідно з постановою Верховного Суду від 29.01.2021 по справі №303/369/20, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є, зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішення або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач, [PERSON] , посилався на те, що на цей час у нього на утриманні окрім малолітнього сина [PERSON] , є ще троє дітей, дружина та бабуся по материнській лінії, він звільнився з ЗСУ по стану здоров`я та не має жодних доходів та не має можливості виплачувати аліменти в повному обсязі, через що у нього, погіршився матеріальний стан. Разом з цим позивачем, не надано суду доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами. Позивач, [PERSON] , є фізично здоровою особою працездатного віку, а отже зменшення розміру аліментів без будь-яких підстав суперечить інтересам малолітньої дитини. Таким чином, оскільки позивач, [PERSON] , належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, вважаємо, що відсутні підстави для задоволення вимог. Встановлений рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 19.10.2022 (справа № 950/1498/22) розмір аліментів, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення значного погіршення матеріального становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Також звертає увагу суду на те, що у відповідачки [PERSON] , дитина постійно хворіє та потребує додаткових витрат на лікування, а тому, остання більшість часу проводить на лікарняному. Правом надання відповіді на відзив сторона позивача не скористалась. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 18 серпня 2018 року позивач [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] , під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , про що 13 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис № 1280, що встановлено з Свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). [PERSON] , під час перебування в шлюбі з позивачем [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина і відповідно до Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19.10.2022 року, стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] на час розгляду справи перебуває в шлюбі з [PERSON] , шлюб зареєстровано 14 січня 2023 року, про що 14 січня 2023 року складено відповідний актовий запис № 16., що встановлено з Свідоцтва про шлюб видано Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Суд знаходить доведеним факт того, що на утриманні позивача, перебуває ще троє неповнолітніх дітей та дружина, на яку стягуються аліменти, що встановлено з наступного. Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада 2023 року [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання дітей, [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що 17 березня 2016 року складено відповідний актовий запис № 81, що вбачається із Свідоцтва про народження видано Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , який народився [INFO] , про що 23 березня 2023 року складено відповідний актовий запис № 47, що встановлено із Свідоцтва про народження видано Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Крім того [PERSON] сплачує аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку щомісяця на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років Також відповідно до Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року, мною, [PERSON] було усиновлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Норми частини першої ст.192 СК України вказують, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Батьки не мають права збільшувати матеріальне забезпечення однієї дитини за рахунок зменшення такого утримання іншої. Батьки повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20 зроблено висновок, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Суд бере до уваги доводи позивача, що змінився його матеріальний стан, а саме те, що він одружився із [PERSON] та в них народились [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , крім того [PERSON] було усиновлено малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , а отже збільшилася кількість осіб, які перебувають на утриманні позивача. Також, суд враховує матеріальне становище сторін, те, що позивач є особою працездатного віку, має зобов`язання зі сплати аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/4, що підтверджується зібраними доказами та не спростовано відповідачем. Враховуючи всі встановлені обставини справи, з метою захисту інтересів дітей учасників справи та встановлення рівності їх матеріального забезпечення, з урахуванням обставин визначених ч. 1 ст. 182 СК України, а також законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, принцип рівності батьківського обов`язку забезпечувати свою дитину, суд вважає справедливим та обґрунтованим зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання [PERSON] [INFO] з 1/4 до 1/8 частки заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде дорівнювати 1/8 частині заробітку (доходу) [PERSON] на кожну дитину. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, суд враховує, що ввідповідно до положень статті137ЦПК України для цілей розподілу судовихвитрат:1)розмір витрат направнику допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 23.07.2024; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 23.07.2024 про сплату 6000 грн.; ордер на надання правової допомоги адвокатом Кудіним О.М. від 23.07.2024; акт приймання-передачі наданих послуг від 34.07.2024; Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6000,00 грн. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved