Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 46 628,24 грн. та витрати зі сплати судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.05.2019 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1001319206801. На підставі укладеного договору позичальнику надано грошові кошти у сумі 30 000,00 грн. на умовах строковості, поворотності та платності. Розмір процентної ставки склав 0,01 % річних, а комісія за користування кредитом 3,99%. Позичальник тривалий час не виконувала свої зобов`язання, внаслідок чого заборгованість перед банком станом на 07 травня 2024 року становила 46 628,24 грн., з яких: 28 620,76 грн. - заборгованість за кредитом, 12,58 грн. - заборгованість по процентам, 17 994,90 - заборгованість за комісією. 08 травня 2021 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако» укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) №1, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача. У подальшому, 16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» укладено Договір факторингу №1, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 46 628,24 грн., що змушує його звернутись до суду з даним позовом. Відзиву на позовну заяву не надходило. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але у позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначає, що підтримує позов та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2024 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 27.05.2019 року [PERSON] підписала Заяву №1001319206801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якому просила банк надати їй кредит на суму 30 000,00 грн. на 24 місяці зі сплатою 0,01% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99%. Позивачем до суду надано виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 27.05.2019 по 07.05.2024, що свідчить про її користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У той же час, щодо наявності у позивача прав вимог по кредитному договору слід вказати, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України). Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як зазначав позивач, 08 травня 2021 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако» укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) №1, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №1001319206801. Проте, ні копії вказаного договору, ні реєстру з переліком договорів, права за якими набуло останнє, до матеріалів позовної заяви долучено не було. При цьому, стороною позивача Договір відступлення права вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако», який підписів сторін не містить. На окремому аркуші надано відомості про те, що документ підписано у сервісі Вчасно «Договір відступлення права вимоги без заставні кредити» із зазначенням даних електронного підпису заступника голови правління - фінансового директора АТ «ПУМБ», директора ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Фінако як юридичної особи. Надані документи, на думку суду, факт укладення договору у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» не підтверджують, оскільки дані про підписання договору за допомогою КЕП на самому договору відсутні. Крім того, відповідного витягу про перехід права вимоги за конкретним договором долучено взагалі не було. Надане так зване повідомлення про відступлення права вимоги із зазначенням, що дану обставину засвідчує представник АТ «ПУМБ», доказом переходу права вимоги не являється, оскільки такі дані встановлюються лише на підставі договорів. До того ж, жодним чином не засвідчено, що взагалі ставить під сумнів походження так званого документа. У подальшому, як вказував позивач, 16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» укладено Договір факторингу №1, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача. Проте, до матеріалів позовної заяви долучено Договір факторингу №2, який підписів сторін договору (ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ») не містись, як і наявні так звані додатки у вигляді бланків без зазначень необхідної інформації. Щодо наявного Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №2 від 16 липня 2024 року, то його сформовано самим позивачем, адже підписи та печатки директорів товариств проставлені безпосередньо не на вказаному документі, а перенесені з іншої документації. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed