Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (адреса: м. Черкаси, пр-т Хіміків, 76) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення боргу за оплату житлово комунальних послуг, посилаючись на те, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» покладено обов`язок забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності у м. Черкасах здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ». Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідач своєчасно та у повному обсязі з листопада 2014 року по листопад 2022 року не вносив плату за отримані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на листопада 2022 року складає 46 982,48 грн. \~ \~ \~ \~Просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 46 982,48 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 17 764,01 грн. та 3% річних в розмірі 5 597,42 грн. та судові витрати в сумі 2 684 грн. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні, 3% річних та судовий збір, оскільки відповідач в лютому 2024 року сплатив заборгованість за отримані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання. \~ \~ \~ \~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2024 скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Також представником позивача надано до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що інфляційна складова боргу та 3% річних з простроченої суми по о/р [NUMBER] позивачем були нараховані за період до січня 2022 року включно, тобто в період до введення воєнного стану в Україні. Крім того, борг по о/р [NUMBER] був сплачений відповідачем в повному обсязі після постановлення рішення у справі, що є підтвердженням того, що заборгованість за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання визнана відповідачем у повному обсязі. Тому наслідки пропуску строку позовної давності застосуванню не підлягають. Відповідач та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову. В своєму відзиві адвокат зазначає, що заборгованість з комунальних послуг у відповідача відсутня, період заборгованості в позовній заяві зазначено з листопада 2014 року по листопад 2022 року, що перевищує строк позовної давності в три роки. Позивач звернувся з даним позовом до суду в лютому 2023 року, отже із застосуванням строку позовної давності період стягнення заборгованості повинен бути з лютого 2020 року (а не з листопада 2014 по листопад 2022 року). Крім того, 3% річних та інфляційні розраховані на суму заборгованості з 2014 року, що не може бути враховано, оскільки власником квартири [PERSON] став лише в 2021 році. Більш того, власником квартири відповідач став лише в 2021 році, отже тягар утримання майна покладається на нього лише з моменту реєстрації права власності на майно, а не з 2014 року. Заслухавши учасників процесу дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Судом встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», покладений обов`язок із забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Статями 67, 68\~ЖК України та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 встановлено, що плата за використання теплової енергії власниками квартир (будинків), наймачами, орендарями вноситься за затвердженими у встановленому порядку тарифами та строки. Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не уклавши договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем, відповідач отримував такі послуги і повинен їх оплачувати. Тому, відповідач є споживачем комунальних послуг (з централізованого опалення та гарячого водопостачання), які надаються позивачем. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до змісту ст. 13, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», централізоване опалення віднесено до житлово-комунальних послуг. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, в порядку визначеному КМУ. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), що підтверджується відповіддю № 6031 від 29.03.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, яка була надана на запит суду. З листа Департаменту «Центру надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.10.1988 року і дотепер. З матеріалів справи встановлено, що згідно договору купівлі-продаж 1/3 частки в праві власності на квартиру від 29.11.2015 року [PERSON] належить 1/3 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно договору дарування частки квартири від 19.10.2021 року [PERSON] належить 1/3 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] . З наданого позивачем розрахунку, інфляційні за період з листопада 2014 по листопад 2021становлять 17 764,01 грн, а 3% річних з листопада 2014 по грудень 2021 складає 5 597 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. В силу ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованість відповідача зазначена з 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем в судовому засіданні заявлено вимогу про застосування строку позовної давності до даних правовідносин. Позивач звернувся до суду з позовом 28.02.2023 року. Таким чином, суд вважає, що інфляційні та 3% річних мають стягуватися за період з лютого 2020 по лютий 2023 року. Згідно ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням застосування строку позовної давності вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягає до часткового задоволення, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні в розмірі 3190,25 грн, а 3% річних в сумі 812,53 грн. Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 459,88 грн, пропорційно задоволеним вимогам позивача, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial