Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець Лановенко Людмила Олегівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 002-20202-261113 від 26.11.2013. ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулось до приватного виконавця Лановенко Л.О. із заявою за №12/06/19-280 від 12.06.2019 про примусове виконання рішення. 01.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.Л. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за стягненням з неї на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором. На даний час виконавче провадження № [NUMBER] перебуває на виконанні у приватного виконавця Лановенко Л.О. Загальна сума стягнення становить 24 082, 82 грн. 25.09.2024 позивач ознайомилась з виконавчим провадженням № [NUMBER] через систему автоматизованого доступу до виконавчого провадження. У матеріалах виконавчого провадження № [NUMBER] в АСВП наявна копія виконавчого напису № 11632 від 23.05.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., копія заяви ТОВ «Росвен Інвест Україна» за №12/06/19-280 від 12.06.2019 про примусове виконання рішення, але в матеріалах виконавчого провадження відсутні копії кредитного договору № 002-20202-261113 від 26.11.2013 та договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № 143/К від 26.01.2018. Саме з матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER] їй стало відомо про виконавчий напис № 11632 від 23.05.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.О. Кредитний договір з ПАТ «Дельта Банк» укладено 26.11.2013, але не вказано ані дати дії договору, ані дати виникнення заборгованості, з якої починає відлік і позовна давність. Крім того, договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладений 26.01.2018, тобто вже після ліквідації ПАТ «Дельта Банк». На час вчинення оспорюваної нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису, нотаріус керувався незаконним та нечинним нормативним актом, а саме пунктом 2 розділу другого Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року. Крім того, Постановою КМУ № 480 від 19.04.2022 розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» виключено. Вважає, що виконавчий напис № 11632 від 23.05.2019 вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок неправомірно відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного напису. Представник відповідача до суду надав заяву про визнання позовних вимог, в якій посилається на те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису № 11632, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., таким що не підлягає виконанню. Також просив відмовити позивачу в компенсації витрат на правничу допомогу, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 11 000 грн до 2 230 грн. Крім того, надав клопотання про врегулювання спору за участю судді, в якому він пропонує вирішити спір у мировому порядку на наступних умовах: у разі сплати [PERSON] коштів у розмірі 4 334, 90 грн на розрахунковий рахунок відповідача ТОВ «Свеа Фінанс» у строк до 18 год 00 хв 27 червня 2024 року, частина заборгованості у розмірі 19 747,91 грн буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 002-20202-261113 від 26.11.2013 та виконавчим написом № 11632 вважатиметься погашеною у повному обсязі. Також повідомив суд про те, що 25.03.2024 змінено назву ТОВ "Росвен Інвест Україна" на ТОВ "Свеа Фінанс", на підтвердження чого, надав відповідні документи. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, згідно з надісланою на адресу суду заявою просив провести судове засідання за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, проте судова повістка не була вручена під час доставки та повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, причин неявки суду не повідомила. Третя особа - приватний виконавець Лановенко Л.О. в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем перебування, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 12.10.2024 поштового відправлення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 23.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 11632, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором за період з 26.01.2018 по 17.05.2019, загальна сума заборгованості складає - 23 432, 82 грн, яка складається з: 13 887, 82 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 9 545, 00 грн - проценти за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 «Про нотаріат» стягнуто з ТОВ «Росвен Інвест Україна» 650 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» складає 24 082, 82 грн. Із змісту даного виконавчого напису вбачається, що боржник [PERSON] уклала із ПАТ «Дельта банк» кредитний договір № 002-20202-261113 від 26.11.2013, право вимагати за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 143/К, укладеного 26.01.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна». 01.07.2019 на підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. Рішенням Свет Економі Кіпрі Лімітед (єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна) від 25.03.2024 змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За загальним правилом визначеним ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Враховуючи наведене, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 5 липня 2017 року у справі № 6- 887 цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". При цьому, ухвалюючи рішення у справі, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України відповідно до яких, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши надані учасниками справи докази, судом встановлено, що заперечень чи доказів на спростування викладених позивачем обставин, відповідачем не надано. Так, ані відповідачем, ані приватним нотаріусом, не надано жодних належних та допустимих доказів безспірності оспорюваного виконавчого напису, в тому числі: належним чином завіреного договору, банківських виписок за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, розрахунків суми заборгованості та відсотків за період заборгованості виконавчого напису, повідомлень про порушення основного зобов`язання, доказів про належне повідомлення боржника щодо заборгованості, довідки про відсутність спору на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріус належним чином переконався у безспірності розміру сум, встановив, у якому розмірі виникла заборгованість, як за тілом кредиту, так і за відсотками. Відповідачем та третіми особами не було надано жодних документів які б могли підтвердити, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, зазначений у написі є безспірним. Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, враховуючи наведене, з огляду на те, що у суду відсутні будь-які відомості на підтвердження тієї обставини, що на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису у нотаріуса були наявні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також те, що кредитний договір був нотаріально посвідчений, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді. Відповідно до положень ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. В силу положень ст. 202 ЦПК України про проведення процедури врегулювання спору за участю судді суд постановляє ухвалу, якою одночасно зупиняє провадження у справі. Враховуючи відсутність згоди позивача на врегулювання спору за участю судді, відсутність доказів надсилання вказаної заяви позивачу, беручи до уваги позицію сторін щодо пред`явленого позову, суд вважає неможливим призначення процедури врегулювання спору за участю судді, шляхом проведення спільних нарад за участю сторін та їх представників, тому у задоволенні вказаного клопотання відмовляє. Щодо витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 000 грн. До позовної заяви позивачем додано договір № 12092409 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 12.09.2024 з ТОВ «Центр правової допомоги «Допомога юриста», а також акт приймання-передачі наданих послуг № 12092409 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги № 12092409. З акту приймання-передачі наданих послуг № 12092409 вбачається, що виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги щодо підготовки проекту заяви до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вартість послуг за цим актом складає 11 000 грн. Відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Враховуючи наведене, положення ст. 141 ЦПК України та усі обставини спірних правовідносин у їх сукупності, суд не може погодитися із заявленою представником позивача сумою витрат на правову допомогу, яку позивач понесла, тому вважає таку суму безпідставно завищеною. Вирішуючи питання про стягнення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що публічний інтерес до справи відсутній; справа належить до категорії незначної складності; має невелику ціну позову; справу розглянуто у порядку спрощеного провадження; правові позиції у цій категорії справ усталені; враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку про зменшення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу з 11 000 грн до 4 000 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211, 20 гривень.

Outcome: partial