Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполь Маріупольського району Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , який був батьком неповнолітнього [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим так званим відділом РАГС Сніжнянського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки. Відомості про актовий запис про смерть [PERSON] у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні. Відтак заявниця, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , позбавлена можливості у встановленому законом порядку зареєструвати у відділі реєстрації актів цивільного стану смерть [PERSON] та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка. Такі обставини перешкоджають неповнолітньому [PERSON] реалізувати свої спадкові права після смерті батька та реалізувати свої права на отримання пільг для дітей сиріт, так як мати останнього також померла. За таких підстав заявниця просить встановити факт смерті [PERSON] , громадянина України, [INFO] , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, який помер [INFO] у віці 47 років на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполь Маріупольського району Донецької області. 31.10.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження та призначене судове засідання на 31.10.2024. У судове засідання 31.10.2024 заявниця [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву про встановлення факту смерті підтримала з підстав, викладених у заяві, та просила заяву задовольнити повністю. У судове засідання 31.10.2024 уповноважений представник заінтересованої особи Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Суд встановив, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] померла (а.с. 8). Відповідно до розпорядження керівника Слов`янської міської ради військово-цивільної адміністрації № 301 від 20.10.2021 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). З указаного вбачається, що [PERSON] є законним представником [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] , а відтак є особою, яка має право на звернення до суду з цією заявою. Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України). Так, згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан. Також Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 12.08.2024 строком на 90 діб. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Так, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, з 05.03.2022 вся територія Маріупольського району Донецької області є територією, тимчасово окупованою Російською Федерацією. Таким чином м. Маріуполь Маріупольського району Донецької області станом на 11.04.2022 було тимчасово окупованою територією України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку ст. 1 цього Закону воно є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Так, за змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документів про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Відповідно до положень вказаного наказу підставами для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о). Суд встановив, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого так званим відділом РАГС Сніжнянського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Слов`янськ Донецької області помер [INFO] в м. Маріуполь Маріупольського району Донецької області, про що 20.04.2022 так званим відділом РАГС Сніжнянського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республіки складений актовий запис про смерть № 367 (а.с. 9). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. При цьому для реєстрації смерті необхідно подати оригінал лікарського свідоцтва про смерть, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Указане свідчить про відсутність іншого, ніж судового, способу встановлення факту смерті [PERSON] , так як свідоцтво про смерть серії [NUMBER] не відповідає визначеним вище вимогам, оскільки видане на тимчасово окупованій території України органом, діяльність якого вважається незаконною. Суд також враховує, що відповідно до ст. 3, 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», відповідно до яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Указаний консультативний висновок застосовується у практиці Європейського суду з прав людини, рішення якого в Україні є джерелом права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Відтак, оцінюючи письмові докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами, у тому числі неповнолітньою дитиною [PERSON] , своїх прав. З урахуванням викладеного суд, як виключення, приймає в якості доказів надану заявницею фотокопію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та у сукупності з іншими письмовими доказами вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Як роз`яснено у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що факт смерті [PERSON] , громадянина України, [INFO] , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, який помер [INFO] у віці 47 років на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполь Маріупольського району Донецької області, знайшов своє підтвердження наданими доказами, даний факт має для [PERSON] юридичне значення, оскільки необхідний для реєстрації смерті його батька та реалізації прав неповнолітньої дитини, пов`язаних зі смертю батька, та іншого порядку, ніж судового, встановлення даного факту немає. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved