Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд із даним позовом та просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , передати її органу опіки та піклування для подальшого її влаштування; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу в якому буде перебувати дитина або опікуна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі являються батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на обліку на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та тимчасово влаштована до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради. З матір`ю дитини спеціалісти служби у справах дітей виконкому районної у місті ради проведено профілактично-роз`яснювальну роботу 22.12.2021р., однак остання повідомила, що не проживає з дитиною більше ніж пів року, не має постійного місця проживання та доходу і не буде забирати доньку до себе. З батьком дитини спеціалісти служби також провели профілактично-роз`яснювальну бесіду 28.12.2021р., попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, останній пояснив що має намір забрати доньку до себе однак не має паспорта громадянина України. В подальшому батько не подав до служби повний пакет документів, не надав доступу до житла, неодноразово з`являвся у службу в п`яному вигляді. Востаннє до них з`являвся у 2022 році. Згідно характеристики Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім. М.Решетняка родина [PERSON] перебуває на шкільному обліку як сім`я, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Дитина проживає з батьком який не приділяє її навчанню достатньо уваги, мати навчанням доньки взагалі не цікавиться. Також встановлено, що за медичною допомогою батько з дитиною звертався лише один раз - при проведенні профілактичного огляду перед школою. За клопотанням служби у справах дітей виконкому районної у місті ради інспекторами сектору ювенальної превенції ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області на [PERSON] та [PERSON] складено адміністративні протоколи за ст. 184 КУпАП. Таким чином з метою захистів інтересів дитини представник позивача змушена звернутися до суду з даною позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідачів та одночасно стягнення з них аліментів на утримання доньки. Справа неодноразово направлялася за підсудністю, оскільки відповідачі є внутрішньо-переміщеними особами. Та згідно інформації з бази даних про внутрішньо-перемішених осіб - громадян України, які переселилися з тимчасово окупованої території України та районів проведення операції об`єднаних сил в інші регіони України останнє відоме місце проживання [PERSON] є смт Жвирка, Шептицького району, Львівської області. Згідно ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 14.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак суду надійшла заява у якій просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлялися про місце і час судового розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення повідомлення на сайті Судової влади України. Представник третьої особи Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судове засідання не прибув, заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника суду не надійшло. Представник третьої особи КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Криворізької міської ради в судове засідання не прибув, заяви про розгляд справи у відсутності їхнього представника на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини неявки. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] . 11.12.2021 року на адресу ВП №2 Криворізького РУП ГУНП України у Дніпропетровській області надійшло клопотання від Криворізької ЗОШ №15 з проханням розібратися із ситуацією, оскільки [PERSON] мешкає в однокласниці з 07.12.2021р. по 11.12.2021р. а батько повідомив, що не буде забирати доньку оскільки у нього наразі виникли проблеми. Того ж дня працівниками поліції було складено акт орган у внутрішніх справ України про покинуту дитину та доставлено до КЗ «ЦСПРД» КМР. Із наявних у матеріалах справи письмових пояснень [PERSON] від 22.12.2021р. встановлено, що остання не проживає з донькою [PERSON] , оскільки дитина проживає з батьком. Наразі у неї немає постійного місця проживання та праці тому вона не має можливості забрати доньку до себе, їй роз`яснено наслідки ухилення від виконання батьківських обов`язків. Із наявних у матеріалах справи письмових пояснень [PERSON] від 28.12.2021р. вбачається, що батько самостійно виховує та забезпечує свою доньку оскільки мати дитини почала зловживати алкогольними напоями. Він належним чином займається вихованням та доглядом доньки. Просить повернути йому на проживання доньку, оскільки він її сильно любить та зобов`язується в подальшому не допускати випадків щоб дитина ночувала в подружки так довго. 11.08.2022р. Криворізький міський центр соціальних служб повідомив, що сім`я [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку, як сім`я що опинилася у складних життєвих обставинах, з батьками проводилися заходи, бесіди та роз`яснювальна робота однак такі були проігноровані, їхнє місцезнаходження невідоме. Також у матеріалах справи наявна характеристика Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №15 ім.Решетняка учениці 4-А класу [PERSON] , яка має середній рівень досягнень хоча має здібності до навчання, не виконує домашнє завдання, любить проводити час у читальні бібліотеки. Родина дівчинки знаходиться на шкільному обліку як сім`я, що опинилася у складних життєвих обставинах та на обліку КЦСССДМ Саксаганського району. Більше того, в ході розгляду справи також встановлено, що дитина [PERSON] знаходиться під наглядом сімейного лікаря АЗПСМ №2 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» КМР у відповідності до укладеної декларації, однак останній раз дитина оглядалася сімейним лікарем 03.09.2021р. при проведенні профілактичного огляду перед школою. 22.09.2022 року виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради прийнято Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до доньки, матеріально її не забезпечують, лікування та навчання їй не надають а тому підлягають позбавленню батьківських прав. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позбавлення батьківських прав це крайній захід вплинути на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Судом встановлено, що відповідачі ухиляютьться від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, матеріально її не забезпечує, у зв`язку з чим обов`язок по утриманню та вихованню [PERSON] взяли на себе відповідні соціальні слюжби. Таким чином, при розгляді даної справи судом було встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , згідно акту органів у внутрішніх справ України про покинуту дитину доставлено до КЗ «ЦСПРД» КМР, тривалий час батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню до доньки, на зв`язок із дитиною не виходять, не цікавляться її життям та розвитком. Враховуючи, що місце перебування матері невідомо, оскільки з 2015 року вона знята з реєстрації та не має постійного місця проживання та праці, її поведінку, яка подавала письмові заяву про те, що розуміє що її можуть позбавити батьківських прав та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Також беручи до уваги, що батько дитини також ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до дочки, матеріально її не забезпечує, лікування та навчання їй не надає належним чином, хоча в ході розгляду даної справи неодноразово телефонував на адресу суду та повідомляв що через тимчасові труднощі не має можливості забрати доньку до себе, проте враховуючи докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, що позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідачів є пропорційним меті позбавлення їх батьківських прав. Крім того слід зазначити, що згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.4 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає до задоволення. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно доч.1ст.192СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а позов задоволений, то з відповідачів на користь держави підлягає стягненню половина вартості судового збору з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: approved