Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття заборони на відчуження з майна. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що є власником житла по [ADDRESS] , який він отримав у власність в порядку спадкування після [PERSON] . Відповідач при реєстрації за позивачем права власності на вказане житло зареєстрував обтяження на нього за №3384675 на підставі договору Р.1-884, виданого 02.12.1997 року Баштанським відділенням АК АПБ «Україна». При з наявних у позивача документів слідує, що 02.12.1997 року договір №1-884 застави вказаного житла був укладений спадкодавцем не з АК АПБ «Україна», а з Державним спеціалізованим комерційним Ощадним банком України. В подальшому АТ «Державний ощадний банк України» 08.11.2023 року склав лист-повідомлення про припинення обтяження №3384675, що було накладене на будинок по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю заборгованості. Проте через помилку в особі, в інтересах якої були вжиті заходи обтяження, ані відповідач, ані державний нотаріус не зняли відповідну заборону відчуження. Позивач вважає, що саме відповідач зареєстрував вказану заборону і саме він має її зняти за рішенням суду, тому просив суд зняти заборону на відчуження належного йому будинку, накладену відповідачем 27.06.2006 року за реєстраційним номером 3384675. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Заява надійшла до суду 24.05.2024 року. 27.05.2024 року позовна заява розподілена судді для розгляду. Ухвалою від 30.05.2024 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного провадження. 04.06.2024 року від відповідача надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки вона стосується спадкування. 14.06.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що він не реєстрував відповідне обтяження в 2006 році, оскільки не був на той час нотаріусом. При реєстрації за позивачем права власності на відповідний будинок в 2023 році він переніс зареєстроване раніше обтяження та не має обов`язку знімати таке обтяження. З вказаних підстав вважає себе неналежним відповідачем, натомість відповідачем у справі мають бути особи, в інтересах яких були вжиті відповідні заборони щодо нерухомого майна. Тому пред`явлений до нього позов відповідач вважає завідомо безпідставним та наслідком зловживання ним правом на позов, тому відповідач просив стягнути з позивача на його користь судові витрати у виді втраченого на вивчення матеріалів позову середнього заробітку в сумі 7000 грн. 03.07.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що саме відповідач 06.11.2023 року зареєстрував в реєстрі відповідну заборону, тому саме він має виконати рішення суду про його зняття. 04.07.2024 року судом постановлена ухвала про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 20.08.2024 року. 25.09.2024 року підготовче провадження зарите та справа призначена до судового розгляду на 30.10.2024 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений вчасно та належним чином через систему «Електронний суд». З огляду на це суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.11.2023 року; копію договору застави від 02.12.1997 року № 1-884; копію листа-повідомлення від 08.11.2023 року №136; копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.11.2023 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав від 06.11.2023 року; копію реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності від 17.05.2007 року; копію розрахунку податкових зобов`язань; копію квитанції; копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.11.2023 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач набув в порядку спадкування після [PERSON] , померлого [INFO] , житловий будинок по [ADDRESS] . 06.11.2023 року було зареєстроване право власності на вказаний житловий будинок. 06.11.2023 року разом з реєстрацією права власності позивача на вказаний будинок приватним нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про внесене раніше 27.06.2006 року щодо даного житла обтяження за реєстраційним номером 3384675 на підставі договору Р.1-884, виданого 02.12.1997 року Баштанським відділенням АК АПБ «Україна» за зобов`язанням спадкодавця [PERSON] . Даний спір стосується зняття заборони на належне позивачу майно, яка була накладена в якості забезпечення виконання цивільно-правового договору. Забезпечувальне зобов`язання нерозривно пов`язане з основним зобов`язанням, виконання якого воно забезпечує, а, отже, і спір щодо наявності чи відсутності підстав для подальшої заборони відчуження майна, як забезпечення виконання такого зобов`язання, є спором між боржником та кредитором в такому зобов`язанні. Натомість нотаріус, який вніс до відповідного реєстру запис про забезпечення такого зобов`язання, не є стороною таких зобов`язальних правовідносин, як наслідок цього нотаріус не є належним відповідачем в даній справі. Належним відповідачем в такій справі є особа, в інтересах якої відповідні заходи забезпечення були фактично або ж помилково вжиті. Відповідно до ч.2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Натомість, отримавши відповідні заперечення відповідача щодо того, що він є неналежним відповідачем, позивач не вжив заходів до заміни неналежного відповідача чи залучення до участі співвідповідача, а суд позбавлений можливості здійснити це за власної ініціативи. Відповідно до\~постанови Верховного\~Суду від\~24.06.2021\~рок по\~справі № 904/1039/20 визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц(пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)). При цьому пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)). В даній справі позивач оспорює не законність дій нотаріуса щодо реєстрації обтяження, а наявність на теперішній час правових підстав для залишення чинними відповідних обтяжень, вжитих в якості забезпечення виконання цивільно-правового договору. За такого, оскільки позов про зняття заборони на відчуження з майна, яка була вжита в якості забезпечення виконання зобов`язання, пред`явлений не до сторін, в інтересах яких фактично та юридично було вжите таке забезпечення, то такий позов пред`явлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому суд також не має підстав погодитись з позицією відповідача про те, що позивач, зловживаючи своїми правами, пред`явив завідомо безпідставний\~позов,\~оскільки відповідним\~обтяженням дійсно\~обмежені права\~позивача на\~розпорядження належним\~йому майном,\~тобто позов\~має під\~собою відповідні\~фактичні підстави,\~проте позивач\~помилився щодо\~кола осіб,\~які в\~дійсності мають\~відповідати за\~вказаним позовом,\~що не\~свідчить про\~його зловживання\~своїми правами\~не пред`явлення\~позову та\~не свідчить\~про завідому\~безпідставність чи\~штучний характер\~позову.\~ Також у суду відсутні правові підстави для стягнення з позивача на\~користь відповідача\~судових витрат\~у виді\~втраченого на\~вивчення матеріалів\~позову середнього\~заробітку в\~сумі 7000\~грн. Відповідно до ст. 138 ЦПК України відшкодування стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, втраченого заробітку можливе в тому разі, якщо відповідний час, протягом якого така сторона втрачала свій заробіток, був витрачений нею саме на явку до суду та на участь в судовому розгляді. Натомість відповідач вказав заявлені втрати заробітку, як такі, що були понесені ним на вивчення\~матеріалів позову\~та підготовку\~заперечень щодо\~нього,\~що не\~віднесене законом\~до судових\~витрат по\~справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed