Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що банк з [PERSON] в рамках нового проекту банку monobank, уклали договір кредиту шляхом підписання відповідачем 07.05.2018 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, де спеціальним платіжним засобом є платіжна картка monobank. Своїм підписом відповідач прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що Анкета-заява разом з Умовами та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які викладені на банківському сайті www.monobank.ua, складають договір про надання банківських послуг. На підставі чого відповідачу через мобільний додаток смартфону було відкрито рахунок та видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 70 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши [PERSON] доступ до коштів на його картковому рахунку. Однак, відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти витратив та не повертає, у зв`язку з чим станом на 11.02.2024 утворилася заборгованість у сумі 151319 грн. 93 коп., яка складається з 151319,93 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати в сумі 3028 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, у випадку неявки відповідача, просить провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 травня 2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк». Положеннями анкети-заяви визначено, що невід`ємною частиною Анкетизаяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Моnоbank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність (п. 2,3). Підписанням анкети-заяви [PERSON] засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. (п. 6). До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] має заборгованість за Договором про надання банківських послуг Monobank від 07 травня 2018 року станом на 11.02.2024 у розмірі 151 319 грн. 93 коп., яка складається з 151319,93 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Відповідно до частини першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що між АТ «Універсал Банк» і [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 07.05.2018 не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів і комісії. Надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), до складу яких включені паспорт споживчого кредиту і тарифи визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. Натомість, указані документи не підписані [PERSON] , у тому числі за допомогою електронного підпису, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Отже,за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок і строки його повернення, розмір і порядок нарахування процентів та комісії, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Таким чином, АТ «Універсал Банк» не довело укладення з [PERSON] договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Універсал Банк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання. Виписка по рахунку свідчить про те, що витрати [PERSON] становлять 1 270\~923 грн. 42 коп., на погашення кредиту відповідач вніс 1 119\~603 грн. 49 коп., з яких на погашення не передбачених договором відсотків списано 36\~809 грн. 06 коп., протягом зазначеного періоду банк здійснював нарахування та стягнення відсотків, які не передбачені умовами договору, таким чином збільшуючи суму боргу за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом договором від 07.05.2018 в сумі 114\~510 грн. 87 коп. (1 270\~923 грн. 42 коп. 1 119\~603 грн. 49 коп. 36\~809 грн. 06 коп.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2\~291 грн. 43 коп. (3028х114510,87:151319,93).

Outcome: partial