Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

06 червня 2024 року АТ «А-Банк» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 червня 2017 року у розмірі 25503 грн 31 коп. В обґрунтування заявлених вимог АТ «А-Банк» зазначало, що 29 червня 2017 року відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг позивача з метою укладання з ним кредитного договору та отримання кредитної картки. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до зазначених умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» разом з умовами та правилами, тарифами складає між ним та позивачем кредитний договір. На підставі зазначеного відповідачу був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував, у зв`язку із чим станом на 11 травня 2024 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 25503,31 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 17007,20 грн; заборгованості по відсотках у розмірі 8496,11 грн. Ураховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати у розмірі 3028 грн. Ухвалою судді від 12 червня 2024 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 01 серпня 2024 року. Протокольною ухвалою суду від 01 серпня 2024 року розгляд справи відкладено до 08 листопада 2024 року. Представник позивача акціонерного товариства «Акцент-Банк» у судове засідання не з`явився, разом із позовом подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, указав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач, який був належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою місця реєстрації в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 08 листопада 2024 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що 29 червня 2017 року [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У заяві підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, згоден із тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами кредитування, розташованими у рекламному буклеті складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, який зобов`язується виконувати (а. с. 20). Крім того, [PERSON] був ознайомлений із Паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», згідно з яким процентна ставка протягом пільгового періоду - 0,000001 % на місяць, базова ставка складає 3,9 % в місяць (46,8 % на рік), порядок повернення кредиту: щомісяця до 25 числа поточного місяця 5 % від заборгованості, але не менше 100 грн, не менше суми нарахованих процентів та не більше залишку заборгованості, строк кредитування 240 місяців. Паспорт підписаний простим електронним підписом (а. с. 10). На підставі вищевказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджено довідками банку, а саме: картки строком дії до лютого місяця 2021 року та до грудня місяця 2024 року (а. с. 21). Кредитний ліміт 29 червня 2017 року становив 17500,00 грн, з часом він поступово то збільшувався, то зменшувався та станом на 25 квітня 2024 року становив 17100 грн (а. с. 22). Випискою по картці позичальника від 11 травня 2024 року (а. с. 11-19) підтверджено відкриття рахунку, встановлення кредитного ліміту та використання відповідачем кредитних коштів, нарахування процентів, внесення платежів на погашення боргу, останній платіж для поповнення рахунку здійснений 14 лютого 2023 року в сумі 900,00 грн. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості (а. с. 7-9) станом на 11 травня 2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 25503,31 грн, яка складається із: заборгованості за наданим кредитом - 17007,20 грн та заборгованості по відсоткам - 8496,11 грн. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обов`язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, відсотків за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії за користування кредитом. Пунктом 2.1.1.4.2 Умов та правил надання банківських послуг банку надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за кредитним договором. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 29 червня 2017 року процентна ставка не зазначена. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач посилається на розрахунок заборгованості, заяву позичальника, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку та Тарифи банку. До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», які відповідачем не підписано (а. с. 24-31). Як вбачається з витягу з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5% від заборгованості (не менше 100,00 грн, не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості); пільговий період - до 55 днів (діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою заборгованості); базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) - 3,9% за місяць; розмір прострочених зобов`язань за кредитом - пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн і більше; порядок погашення заборгованості під час внесення коштів на картковий рахунок - штрафи, пеня, прострочені комісії, прострочені відсотки, прострочений кредит, нараховані комісії, нараховані відсотки, заборгованість за кредитним лімітом (а. с. 30, на звороті -31). Матеріали справи також містять паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». У графі «підпис споживача» вказано: «Підпис клієнта: [PERSON] . Підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 29.06.2017 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг» (а. с. 10). Таким чином розмір відсотків за користування кредитом встановлено тільки Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», Умовами та Правилами надання банківських послуг, обізнаність відповідача, про які не підтверджується матеріалами справи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Тарифи банку та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач підписав лише заяву позичальника від 29 червня 2017 року, яка містить лише анкетні дані позичальника, підпис позичальника та відповідальної особи банку, яка перевіряє правильність та достовірність відомостей позичальника. Тому, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17), яка в силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Крім того, частина перша статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» гласить, що у договорі про споживчий кредит зазначається, зокрема, таке: тип кредиту (п. 2), відсоткова ставка, її тип та порядок обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів (п. 8), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору; усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту (п. 9), загальний розмір наданого кредиту (п. 3), строк, на який надається кредит (п. 5). Названі вище вимоги законодавства до форми та змісту кредитного договору сторонами виконано не повністю, оскільки в наявних у справі матеріалах відсутня інформація, яку саме кредитну картку: «Універсальна», «Універсальна Gold» отримав [PERSON] , надані позивачем Тарифи й витяг з Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» не можна вважати складовою укладеного сторонами кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. З аналізу норм абзаців 1, 2 частини другої, пункту 9 частини третьої, частин 10 і 12 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» випливає таке. Паспорт споживчого кредиту за своєю юридичною природою є інформацією за спеціальною письмовою формою, яка необхідна споживачеві для порівняння різних пропозицій кредитодавця для прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, що доводиться до відома споживача до укладення ним з кредитодавцем договору про споживчий кредит. Ненадання, неповне надання або надання з недостовірними відомостями споживачеві вказаної інформації тягне за собою лише виникнення у споживача права вимагати від кредитодавця приведення укладеного ними договору споживчого кредиту у відповідність з достовірною інформацією про більш сприятливі для споживача умови, а для кредитодавця - лише виникнення кореспондуючого зазначеному праву обов`язку. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Також слід зазначити, що у самому паспорті споживчого кредиту є застереження про те, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, а зазначена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 31 грудня 2017 року (а с. 10). Тобто підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту не є складовою укладеного ним з АТ «Акцент-Банк» кредитного договору без номера та не є належним доказом на підтвердження вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами. Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. З огляду на викладене, суд уважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 8496,11 грн, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження досягнення із відповідачем згоди щодо умов, розміру та порядку здійснення таких нарахувань у встановлених законом формі та порядку. Ураховуючи, що [PERSON] у добровільному порядку не повернув фактично отримані від позивача кредитні кошти, що свідчить про порушення прав кредитодавця, суд уважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 17007,20 грн, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Також відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (66,69 %), які становлять 2019,37 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial