Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У серпні 2024 року за до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування якої позивач вказує, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.06.2013 Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 137. Сімейне життя не склалося, кожен з подружжя має різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Від цього шлюбу сторони мають донько [PERSON] , [INFO] . Спір про поділ майна та про визначення місця проживання дитини відсутній. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені з березня 2022, спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, до судового засідання\~не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не надав. За вказаних обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2013 між [PERSON] та [PERSON] 15.06.2013 було зареєстровано шлюб Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 137. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.2014. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими; сторони не підтримують шлюбні стосунки, збереження сім`ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як передбачено ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. У позовній заяві зазначено, що позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. та на підтвердження цього надано квитанцію до прибуткового касового ордера № б.н. від 02.08.2024 про сплату Адвокатському об`єднанню «Адвокатська компанія «Ваше право» 5000 грн за надання правової допомоги; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 749 від 04.02.2012 [PERSON] . Інших доказів суду не надано. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат,пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Проте, позивачкою на надано суду достатнього обсягу доказів понесених витрат на надання професійної правничої допомоги, а саме, не додано договору про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), акту приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, а тому, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом були задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved