Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Державна установа «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» (далі - ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , згідно Наказу МОЗ УРСР від 27.05.1983 року № 341 перебуває на балансі ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України». Відповідач займає в гуртожитку кімнати № 109 та № 112 площею 40,3 кв.м. на підставі Ордеру № 379/04-36. В період з 01.02.2020 по 01.11.2023 у відповідача виникла заборгованість за плату за користування житловою площею та за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 10 829,60 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість та вирішити питання про розподіл судових витрат. 01.03.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подала до суду відзив, у якому заперечувала проти задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що станом на грудень 2023 року заборгованість відповдачки за надані житлоов-комунальні послуги становить становить 10829,61 грн. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 13.03.2013 Державною установою «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» видано [PERSON] корінець ордера № 379/04-36 на право зайняття кімнат [ADDRESS] . Постановою Президії Національної академії медичних наук України від 17.05.2018 №3/18 визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які передані на праві оперативного управління ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України», зокрема, гуртожиток літ. «А» за адресою: [ADDRESS] . Права позивача на вказаний об`єкт нерухомого майна підтверджується також Витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02.10.2020 № 226494648. Відповідно до розрахунку позивача за період з 01.03.2023 по 30.04.2024 заборгованість [PERSON] становить 32 495,11 грн., яка нарахована на 40,3 квадратних метрів, на склад сім`ї з 2 осіб. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти до яких відносяться рішення, ухвалені, зокрема, управителем гуртожитку, яким встановлено розмір житлово-комунальних та інших платежів. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника [PERSON] покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати встановлених позивачем платежів, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати відповідні сплати. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктами 11, 15 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20 червня 2018 р. № 498, встановлено, що наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Як встановлено судом, предметом позову у даній справі є заборгованість відповідача перед позивачем за проживання в гуртожитку, а також сплати житлово-комунальних послуг за період з з 01.02.2020 по 01.11.2023. Суд відзначає, що позовні вимоги Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку обґрунтовані тим, що відповідачем за період з 01.02.2020 по 01.11.2023 не в повному обсязі здійснювалася оплата за таке проживання, а також за надані житлово-комунальні послуги. Позивачем надано суду корінець ордера № 379/04-36 від 13.03.2012, відповідно до якого [PERSON] надано право на зайняття кімнати [ADDRESS] . З наданих суду документів неможливо встановити, яку житлову площу фактично використовує для проживання відповідач. Крім того, позивач надав суду розрахунок заборгованості за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року, який не стосується предмету спору у даній справі. Розраховуючи заборгованість відповідача за період з березня 2023 року по листопад 2023 року, позивач зазначив, що нарахування здійснюється на 40,3 квадратних метрів, до якої застосовується коефіцієнт 1,35. Водночас, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували правомірність застосування коефіцієнту 1,35 до розрахунку плати за проживання у гуртожитку. Крім того, наведені розрахунки позивачем зроблені, виходячи зі складу сім`ї з 2 осіб, однак на підтвердження проживання в кімнаті № [NUMBER] гуртожитку зазаначеної кількості осіб позивачем також не надано жодних доказів. Суд зазначає, що з наявних матеріалів справи неможливо встановити, якою площею користується відповідач в гуртожитку, а також у якому складі сім`ї вона там проживає. Позивач за спірний період здійснив нарахування відповідачу і за користування кімнатою № [NUMBER] , однак при цьому відсутні будь-які докази, які б підтверджували користування відповідачем зазначеним приміщенням. Також суду не надано доказів того, в якому розмірі визначена плата за проживання в гуртожитку, що суперечить п. 15 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20 червня 2018 р. № 498. Суд зауважує, що позивач не подав суду розрахунку заборгованіості відповдачки за користування гуртожитком за спірний період. Таким чином, позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для здійснення нарахування відповідачу заявленого боргу. Крім того, суд звертає увагу позивача, що сам по собі розрахунок заборгованості або ж довідка про таку заборгованість жодним чином не свідчить про її безумовну наявність та не підтверджує обставин, викладених у позовній заяві. При цьому у суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує позивач, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України», що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed