Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

11.10.2023 року до суду звернувся представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 51277,98 грн. В позовній заяві посилався на те, що 09.08.2019 [PERSON] уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501171967, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені кредитним договором. АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, проте позичальник грошові кошти для погашення визначених кредитних платежів не надав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22.01.2023, складає 51277,98 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. З метою добровільного врегулювання спору, на адресу за місцем проживання [PERSON] направлено досудову вимогу про необхідність виконання договірних зобов`язань, однак кошти позичальником залишаються несплаченими. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501171967 в розмірі 51277,98 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18.10.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.33). Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.12.2023 року позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501171967 від 09.08.2019 року у розмірі 51277 (п`ятдесят одну тисячу двісті сімдесят сім) грн. 98 коп., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. (а.с. 48-50). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03.06.2024 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Павлюка І.О. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції у справі за заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення (а.с. 114). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.07.2024 року заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.12.2023 року у справі №542/1716/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.126-128). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12.09.2024 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.174). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.206, 209), надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с. 219-220). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що він дійсно укладав кредитний договір, але з АТ «Альфа -Банк» та сплатив отриманий кредит, щодо сплати відсотків за користування кредитом, то пояснити не може, оскільки пройшов значний період часу. Вважає, що він не має заборгованості перед позивачем АТ «Сенс Банк», в зв`язку з чим в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Павлюк І.О. в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. В задоволенні позову просив відмовити. Так, до суду представником відповідача було надано відзив на позовну заяву (а.с.143-151), в якому зазначає, що доводи позовної заяви є протиправними та безпідставними з огляду на наступне. Зазначає, що протягом тривалого періоду часу відповідач виконував зобов`язання щодо повернення кредиту та погашав заборгованість, яку необхідно зарахувати в рахунок погашення заявленої позивачем вимоги про стягнення грошової суми за тілом кредиту, а нарахована позивачем загальна заборгованість за кредитом підлягає зменшенню на протиправно нараховану заборгованість за відсотками за користування кредитом, та за відсотками за прострочену заборгованість. Крім того, зазначає про нікчемність умов договору щодо сплати розрахунково-касового обслуговування, щомісячного платежу за страховий пакет від фінансових ризиків та плати за користування SMS - інформування, в зв`язку з чим просить здійснити перерахунок платежів, здійснених ним по кредитній лінії за весь час користування карткою, зарахувавши вже сплачені ним кошти, що були спрямовані на погашення плати за вказані послуги у рахунок погашення основного боргу по кредитній лінії перед АТ «Сенс Банк». Так, згідно з виписки по рахунку відповідача з кредитної картки World Debit Mastercard за період з 01.08.2019 по 02.05.2024 рахунок № [NUMBER] , починаючи з 09.10.2019 року, позивачем стягнуто з відповідача в рахунок погашення за розрахунково-касове обслуговування - 28591 грн. 35 коп. З огляду на викладене, просить застосувати правові наслідки виконання нікчемного правочину, шляхом зобов`язання позивача АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок його заборгованості за кредитним договором №501171967 від 09.08.2019 року. Крім того, зазначає, що позивачем неправомірно здійснювалось одночасно подвійне нарахування відсотків за кредитом як відсотки за користування кредитом так і відсотки за прострочену заборгованість, після закінчення строку дії договору. А відсотки, які були нараховані після 09.08.2020 року, мали проводитись відповідно до ст.625 ЦК України, однак такі нарахування, відповідно до прикінцевих положень ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6-1 в редакції чинній на час укладення Договору підлягають списанню в період воєнного стану, включно з 24.02.2022 року. Враховуючи вище викладене, просить зарахувати в рахунок інших обов`язкових платежів (зі сплати заборгованості за тілом кредиту та процентами), які передбачені умовами кредитного договору №501171967, сплачені відповідачем суми: за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 28 591,35 грн; сплата за користування послугою SMS -інформування в розмірі 225 грн; відсотки за просрочену заборгованість за період з 09.03.2022-28.02.2024 в розмірі - 13 299,12 грн; відсотки за просрочену заборгованість на період дії строку договору з 09.08.2019 по 09.08.2020 в розмірі 3085,84 грн; відсотків за користування кредитом за період з 09.08.2020 по 28.02.2020 в розмірі 16 866,09 грн, а також проценти за овердрафт, щомісячна комісія за страховий пакет від фінансових ризиків, сплата комісії за обслуговування основної картки. Одночасно просив зменшити розмір заборгованості за кредитним договором, з огляду на те, що відповідач є інвалідом третьої групи по зору, йому протипоказана фізична праця, зорове навантаження, він потребує постійного лікування, оскільки має ряд супутніх хвороб. В той час як позивач встановив непропорційно велику суму компенсації за невиконання відповідачем умов договору, що становить більше 50 %, отриманого кредиту. Крім того вважає, що позовну заяву АТ «Банк Сенс» подано без додержання вимог ч.2.ст.175 ЦПК України, а саме: підписання позовної заяви представником АТ «Сенс Банк» - адвокатом Мужиком Н.Т. із застосуванням відтворення зображення представника позивача за допомогою факсиміле. Враховуючи вищевказане, просив відмоити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором просив відмовити в повному обсязі. 10.10.2024 року представником позивача були надані письмові заперечення (а.с.184-188), в яких зазначає про те, що встановлення банком комісії за обслуговування кредиту, у тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування, відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування». Нарахування позичальнику комісії передбачено умовами укладеного між сторонами кредитного договору, в якому також чітко зазначено перелік послуг за які банком встановлено комісію. Щодо посилань відповідача на Закон України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, є безпідставним, оскільки вказаний Закон не передбачає звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту (позики) та сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів. А вимог щодо стягнення штрафів та пені ними не було заявлено, а тому підстав для відмови у позові з посиланням на положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" у даному випадку не вбачається. Заборгованість же за тілом кредиту складається з заборгованості за поточним та простроченим тілом, а заборгованість за відсотками складається з заборгованості за поточними відсотками (відсотки, які були нараховані в поточному періоді) та заборгованості за простроченими відсотками. Тобто заборгованість за простроченими відсотками - це нараховані відсотки за кредит, які не було сплачено боржником в попередніх платіжних періодах, а заборгованість за прострочене тіло кредиту - це несплачені обов`язкові платежі по тілу кредиту. Фактично кожного платіжного періоду у випадку несвоєчасної сплати мінімального платежу відбувається перенесення поточної заборгованості в прострочену. Позов просив задовольнити в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так судом встановлено, що 09 серпня 2019 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії № 501171967, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит 11577,60 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 21,99 % річних (а.с.4-7). Відповідно до оферти [PERSON] запропонував ПАТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 11577,60 грн., процентна ставка 21,99 % річних- фіксована ставка, тип ставки - фіксована, строк кредиту 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії. Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту - власноручно підписано відповідачем , що [PERSON] не заперечує. Також 09.08.2019 між [PERSON] та ПрАТ «СК Альфа Страхування» укладено договір добровільного страхування фізичних ризиків позичальника №248.501171967.111 (а.с.6, 9). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року (а.с. 25,25). Згідно розрахунку заборгованості, складеного АТ «Сенс Банк» відносно позичальника [PERSON] за кредитним договором №501171967 від -09.08.2019, сума ліміту 5000,00 грн., звіт станом на 28.02.2023: загальна сума заборгованості - 51277,98 грн., із яких: 26365,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 390,45 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 22961,95 грн. - прострочене тіло кредиту; 1560,09 грн. - відсотки за прострочену заборгованість (а.с.11). Згідно з виписки по рахунку за кредитною карткою World Debit Mastercard за період із 09.08.2019 по 28.02.2023, за якою поточна сума заборгованості склала 51277,98 грн (а.с.12-18). 03.07.2023 АТ «Сенс Банк» направило [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, за змістом якої вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити усі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 51277,98 грн (а.с.19, 20, 21-23). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). В даному випадку [PERSON] , підписавши 09.08.2019 оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву і паспорт споживчого кредиту, був обізнаний про істотні умови кредитного договору. Як убачається із матеріалів справи та підтверджується випискою по рахунку і розрахунком заборгованості [PERSON] , отримавши кредитну картку, за період з 09.08.2019 по 28.02.2023 активно користувався коштами, розраховувався за товари та послуги, знімав готівку, частково погашав заборгованість за кредитом тощо. Однак, він не виконував належним чином своїх зобов`язань зі сплати обов`язкового щомісячного платежу та не повернув кредитні кошти на досудову вимогу банку. Відтак, факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у відповідача за таким договором у зв`язку з невиконанням ним, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи. Отже, установивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку позичальником не повернуті, суд доходить висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Доводи відповідача про те, що банком нараховані відсотки за користування кредитом після строку дії кредитуваня, суд вважає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються наявними у справі первинними бухгалтерськими документами, а саме випискою по рахунку та умовами договору, за якими строк кредиту становив 12 місяців з правом пролонгації, кредит наданий у вигляді відновлювальної кредитної лінії, розмір заборгованості за якою постійно зменшувався та збільшувався у зв`язку з користуванням позичальником коштами, що свідчить про його пролонгацію та зумовлено те, що кінцевий розмір боргу перевищує ліміт кредитування. Щодо дводів відповідача про нарахування відсотків в період воєнного стану, суд зазначає таке. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Законом №2120-ІХ від 15.03.2022року внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та такі нарахування підлягають списанню. При цьому, суд звертає увагу на те, що зазначені норми не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами та таке нарахування є правомірним з боку кредитора. А вимоги щодо нарахування відсотків в порядку ст.625 ЦК України позивачем заявлені не були. Доводи відповідача, що позовна заяви була підписана за допомогою факсиміле та посилання на постанову Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі №916/3209/20 суд не враховує, оскільки у даній справі, на яку посилається відповідач, факт підписання документа було встановлено висновком експерта, а в межах даної цивільної справи такий висновок відсутній та неможливо однозначно без спеціальних знань встановити, що позовну заяву було підписано за допомогою факсиміле. Щодо тверджень відповідача про нікчемність положень договору, які передбачають сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, оскільки це суперечить положенням ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» суд зазначає таке. За змістом пункту четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором. Отже, встановлення банком комісії за обслуговування кредиту, зокрема, комісії за розрахунково-касове обслуговування, відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20. Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором. Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції. Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди. Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. При дослідженні судом наданої банком виписки по рахунку відповідача встановлено, що із позичальника списано за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно від суми заборгованості на кінець РЦ) 27226,27 грн., розмір якої зараховано як заборгованість за тілом кредиту та відсотками. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1 та ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому із матеріалів цієї справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення даного кредитного договору, при тому, що в кредитному договорі також не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] та за які Банком списано за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно від суми заборгованості на кінець РЦ) 27226,27 грн. Отже, положення угоди про надання кредиту № 501171967 від 09.08.2019 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За встановлених обставин, суд доходить висновку про необхідність перерахунку загальної заборгованості [PERSON] , яка підлягає стягненню з нього на користь позивача, з такого розрахунку: 51277,98 грн - 27226,27 грн = 24051,71 грн. Таким чином, оскільки відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів та сплати відсотків за їх користування належним чином не виконав, з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитом №501171967 від 09.08.2019 року у розмірі 24051,71 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь банку підлягає стягненню 24051,71 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2684 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 46,90 % з розрахунку: 24051,71 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 51277,98 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 46,90 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1258,80 грн. з розрахунку: 2684 грн. (сума сплаченого судового збору) х 46,90 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial