Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить зняти арешт нерухомого майна, накладеним Луцьким відділом державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області, реєстраційний номер обтяження №11838495 постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою старшого державного виконавця від 10.11.2011 було накладено арешт на все належне йому майно. Після накладення арешту він дане виконавче провадження виконав в повному обсязі. Виконавче провадження було закрито, однак арешт не знятий. Станом на сьогоднішній день виконавче провадження знищено за строками зберігання. Відповідно до відомостей АСВП у відділі відсутні будь-які виконавчі провадження відносно [PERSON] .. Він позбавлений права реалізувати своє право власності, а тому вимушений звернутись з даним позовом до суду. 24.10.2024 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження із викликом осіб. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Відзиву на позов не надійшло. Представник третьої особи [PERSON] при вирішенні позову покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За\~ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2, 5\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. З матеріалів справи встановлено, що на виконанні Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебувало виконавче провадження №29812842 з примусового виконання ухвали №2-6944 від 04.11.2011 за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно в межах суми цини позову 11361,55 грн. Дане ВП відкрито 09.11.2011. Відповідно до повідомлення Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 21.10.2024 за №107656 30 грудня 2011 державним виконавцем на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактично повним виконанням рішення суду. Матеріали виконавчого провадження №29812842 знищено за закінченням терміну зберігання. Таким чином, наявність протягом тривалого часу арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення, за умови відсутності відкритих виконавчих проваджень, є невиправданим втручанням у права особи на мирне володіння своїм майном. Аналогічна правова позиція викладена у постанові КСУ ВС по справі №947/36027/21 від 18.08.2024. Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд доходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved