Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Позивач, Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України недоплачене страхове відшкодування в розмірі 40 511,79 ( сорок тисяч п`ятсот одинадцять ) грн. 79 коп. та суму сплаченого судового збору 2684,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.07.2016 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: 1) автомобіля марки Форд д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач); 2) автомобіля марки БМВ д.н.з. [NUMBER] (надалі - автомобіль Потерпілої особи) власником якого є [PERSON] (надалі - Потерпіла особа). Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Потерпілої особи отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою суду. Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю Потерпілої особи, був складений наказ про виплату страхового відшкодування Потерпілій особі. Відповідно до норм ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 54 872 грн. 79 коп. відповідно до платіжного доручення № 10187рв від 22.12.2016. 01.08.2018 Відповідачем було надіслано лист згідно із яким вона визнає свій борг та просить розділити суму страхового відшкодування на 6 місяців. Відповідачем було здійснено частково відшкодування в розмірі 14 310,00 грн., однак залишок заборгованості залишися непогашений в розмірі 40 511,79 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2023 відкрито провадження у цій справі, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки. Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі не отримала, конверт з відправленням повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.05.2018 між МТСБУ, як кредитором, та [PERSON] , як боржником, укладено договір про порядок повернення коштів, за умовами якого боржник зобов`язаний компенсувати витрати, понесені кредитором по справі №35147 у зв`язку з виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.07.2016 за участі транспортного засобу БМВ д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] та транспортного засобу Форд д.н.з. [NUMBER] під керуванням боржника. За умовами п.2.1 договору, боржник приймає на себе зобов`язання сплатити кредитору 54 821,79 грн протягом 30 місяців, за встановленим графіком. Останнім днем погашення боргу є 10.11.2020. 07.11.2023 МТСБУ звернулося до [PERSON] з вимогою про належне виконання своїх зобов`язань та сплату заборгованості станом на 07.11.2023 в сумі 40 511,79 грн. Відповіді на вказане звернення від відповідача не надійшло. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Аналогічний правовий висновок зазначено у постановах Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 та від 10.04.2019 у справі № 390/34/17. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved