Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» 28.05.2024 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 23.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №5589483 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 6500,00 грн. (п.1.3. Кредитного договору); Строк кредиту\~складає\~360\~днів. Дата повернення кредиту (18.02.2023) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6500,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п.1.5.1 Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: \~ \~ \~ \~- у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього Договору; Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого позивачем нараховано проценти за 80 календарних днів (23.09.2022 11.12.2022) в межах строку договору відповідно до наступного: 6500 х 1,99% = 129,35 грн. х 80 календарних днів = 10348 грн. П.3 п.4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 29 травня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу №29-05/2023-ф (Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту KATARINA.GROMOWAYA@GMAIL.COM зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 6500,00 грн. - тіло кредиту та 18755,75 грн. - нараховані проценти за 80 календарних днів, а всього 35 603,75 грн. Згідно з п.1.2. Договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до Фактора (Позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває право вимоги. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Отже, до ТОВ «ФК Фінтранст Україна» відповідно до умов укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, укладеним з позивачем, у розмірі 25255,75 грн. Посилаючись на наведені обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором у сумі 65600 грн. 29.05.2024 року судом відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження. 28.08.2024 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву, у якому відповідачка просила суд зменшити розмір витрат на правову допомогу до 3000,00 грн. посилаючись на те, що ціна позову не співмірна з витратами на правову допомогу (а.с.86-87). У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.90). Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.125). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.\~ \~ Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобов`язального права. Судом встановлено, що 23.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір №5589483 про надання споживчого кредиту (а.с.11-16), відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було надано Відповідачу кредит у сумі 6500,00 грн. (п.1.3. Кредитного договору), строком на 360 днів (п.1.4. Договору), з визначеною стандартною процентною ставкою у розмірі 1,90% в день, яка застосовується: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1. Договору). На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю, що підтверджується даними доданої до матеріалів справи Картки обліку договору (а.с.67-78), і не заперечується відповідачкою. Відповідачка свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, оскільки станом на 28.05.2023 року, за нею рахується заборгованість перед позивачем за укладеним кредитним договором у розмірі 25255,75 грн., в тому числі: - 6500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; - 18755, 75 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються даними доданої до матеріалів справи Картки обліку договору (а.с.67-78). Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справ (ч.2 ст.60 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК). Згідно досліджених\~судом\~матеріалів\~справи,\~судом\~встановлено,\~що\~відповідач\~своїх зобов`язань\~за\~кредитним\~договором належним\~чином\~не\~виконує,\~у\~зв`язку\~з чим,\~станом\~на\~02.05.2023\~року\~заборгованість\~відповідача за\~вказаним\~кредитним\~договором склала:\~20000\~грн.\~заборгованість\~за\~тілом кредиту,\~45600\~грн.\~заборгованість\~за\~процентами за\~користування\~кредитом,\~а\~всього\~65600\~грн.,\~ що вбачається з даних наявної у матеріалах справи Картки обліку договору (а.с.14-15). За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно положень ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 29 травня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу №29-05/2023-ф (Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним електронним Договором №5589483 про надання споживчого кредиту, укладеним 23.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] (а.с.41-45), що підтверджується Витягом з реєстру боржників від 29.05.2023 року (а.с.22). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту KATARINA.GROMOWAYA@GMAIL.COM, зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення (а.с.20). Таким чином, позивач відповідно до положень ст.512, 514 ЦК України набув право вимоги та статус нового кредитора у зобов`язанні, що виникло внаслідок укладення Кредитного електронного Договору №5589483 між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання за укладеним ним кредитним договором, за яким він є позичальником, не виконує, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з неї на користь позивача заборгованості за вказаним кредитним договором. Згідно положень ст.133, 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. На підтвердження заявлених вимог позивачем додано до матеріалів позову Звіт про надання правової допомоги згідно Договору №28/03-2024 від 28.03.2024 року (а.с.19), платіжну інструкцію в національній валюті від 23.05.2024 року (а.с.19) та Рахунок на оплату №871-20/05-2024 від 20.05.2024 року (а.с.21). Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved