Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 28 червня 2024 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Шумської міської ради Кременецького району Тернопільської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, яке залишилось після смерті баби [PERSON] , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки. 2. 31 липня 2024 року позивачка звернулась до суду із клопотанням про заміну прізвища учасника справи у зв`язку із укладенням шлюбу, просила надалі іменувати її « [PERSON] ». 3. 27 серпня 2024 року позивачка подала до суду уточнену позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер дід позивачки [PERSON] і після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із права власності на: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] ; - земельну ділянку площею 0,96га, кадастровий номер 6125888400:02:001:0017, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства на території с. Тилявка Кременецького району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,25га, кадастровий номер 6125888400:02:001:0016, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Тилявка Кременецького району Тернопільської області. Головою колгоспного двору, що за адресою [ADDRESS] був [PERSON] , членом колгоспного двору його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] у встановленому законом порядку, від спадщини не відмовлялась, однак свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування на житловий будинок не отримала. Баба позивачки [PERSON] померла [INFO] і після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із права власності на: - земельну ділянку площею 1,88га, кадастровий номер 6125888400:01:001:0493, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 0,21га, кадастровий номер 6125888400:01:001:1150, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області; - земельну ділянку площею 1,5га, кадастровий номер 6125888400:01:001:0801, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту села Жолобки Кременецького району Тернопільської області. Як зазначає позивачка, на момент смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з нею постійно проживала та була зареєстрована позивачка [PERSON] . 15 серпня 2023 року [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла все своє майно позивачці. Коли позивачка звернулась до приватного нотаріуса по питанню успадкування майна, то отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендацію звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Враховуючи, що спадщину позивачка прийняла в установленому законом порядку, від спадщини не відмовлялась, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі не може, тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті баби [PERSON] , а саме на житловий будинок та земельні ділянки. ІІ. Процесуальні дії у справі. 4. Ухвалою суду від 03 липня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 06 серпня 2024 року. 5. Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року у цивільній справі змінено прізвище позивачки із « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із укладенням шлюбу, підготовче засідання відкладено на 27 серпня 2024 року. 6. Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року прийнято уточнену позовну заяву позивачки, продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 23 вересня 2024 року. 7. Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 14 жовтня 2024 року. 8. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року судовий розгляд відкладено на 04 листопада 2024 року. 9. В судове засідання сторони не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 10. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 12. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Шумським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Тилявка Шумського району Тернопільської області. 13. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 20.01.1989 Тилявською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 18 від 17.01.1989 «Про оформлення права особистої власності на домоволодіння» вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Реєстровим написом на документи про право власності, виданим Кременецьким міжміським бюро технічної інвентаризації 20.01.1989 підтверджується, що домоволодіння в цілому по [ADDRESS] , зареєстровано в Кременецькому БТІ по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записано в реєстрову книгу №1 стор. №44 з реєстровим №44. 14. Із повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна №586/24 від 27.06.2024, виданого ФОП [PERSON] , вбачається, що станом на 27 червня 2024 року змін в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна - будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] - не виявлено. 15. Згідно із Архівним витягом із погосподарської книги №2 Тилявської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 село Тилявка, виданим Архівним відділом №2 Кременецької РВА Тернопільської області за №03-01/2/1187 від 20.06.2024 слідує, що за особовим рахунком № [NUMBER] суспільної групи - колгоспна, головою сім`ї був [PERSON] , членом сім`ї - [PERSON] . 16. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №463550 від 20.11.2006 вбачається, що на підставі рішення Тилявської сільської ради №23 від 20.06.2006 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,96га, кадастровий номер 6125888400:02:001:0017, яка розташована в с. Тилявка Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. 17. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №465099 від 20.11.2006 вбачається, що на підставі рішення Тилявської сільської ради №23 від 20.06.2006 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25га, кадастровий номер 6125888400:02:001:0016, яка розташована в с. Тилявка Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 18. Довідкою, наданою старостою Шумської міської ради Тернопільської області 14 березня 2024 року підтверджується, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] . 19. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шумським відділом ДРАЦС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Тилявка, Кременецького району Тернопільської області. 20. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №390049 від 08.08.2005 вбачається, що на підставі розпорядження голови Шумської райдержадміністрації від 11.04.2005 №174 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,09га, яка розташована на території Тилявської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається із двох земельних ділянок: площею 1,88га кадастровий номер 6125888400:01:001:0493 та площею 0,21га кадастровий номер 6125888400:01:001:1150. 21. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6100846022024 від 31.10.2024 підтверджується, що право власності на земельну ділянку площею 1,5000га кадастровий номер 6125888400:01:001:0801, яка розташована за межами населеного пункту с. Жолобки Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства зареєстроване за [PERSON] на підставі рішення Шумської міської ради Тернопільської області № 2921 від 28.10.2021. 22. Рішенням XIII сесії VIII скликання Шумської міської ради Тернопільської області №2921 від 18 жовтня 2021 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно у власність земельної ділянки [PERSON] »: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, площею 1,5000га, яка розташована за межами населеного пункту села Жолобки Кременецького району Тернопільської області; передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 6125882800:01:001:0801, площею 1,5000га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту села Жолобки Кременецького району, Тернопільської області. 23. Судом встановлено, що 15 серпня 2023 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження та заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право [PERSON] , про що склала заповіт, який посвідчено старостою Стіжоцького старостинського округу Шумської міської ради Тернопільської області, зареєстровано в реєстрі за №13-8. 24. Згідно із довідкою №13.01-10/66 від 07.03.2024, виданою Шумською міською радою Тернопільської області слідує, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на момент смерті була зареєстрована [PERSON] . 25. На підтвердження факту родинних відносин із померлими позивачкою додано до позовної заяви наступні документи, досліджені в судовому засіданні: - копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , відповідно до якого вбачається, що 19 травня 1964 року Тилявською сільською радою Кременецького району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу : « [PERSON] »; - копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Тилявка Шумського району Тернопільської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; - копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Шумського районного управління юстиції, відповідно до якого вбачається, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 07 лютого 2008 року, про що зроблено актовий запис №12; - копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Тилявка Шумського району Тернопільської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; - копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого вбачається, що Кременецьким відділом ДРАЦС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29 травня 2024 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу: « [PERSON] ». 26. Своєю Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2024 №232/02-31 приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] по тій причині, що позивачкою не подано право власності на колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , якому не виділена частка члена колгоспного двору. ІV. Оцінка Суду. 27. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 28. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 29. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 30. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 31. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 32. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 33. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 34. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 35. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. За положеннями статті 120 ЦК Української РСР 1963 року колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 36. У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). 37. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. 38. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. 39. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. 40. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Так, згідно із Архівним витягом із погосподарської книги №2 Тилявської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 село Тилявка, виданим Архівним відділом №2 Кременецької РВА Тернопільської області за №03-01/2/1187 від 20.06.2024 слідує, що за особовим рахунком № [NUMBER] суспільної групи - колгоспна, головою сім`ї був [PERSON] , членом сім`ї - [PERSON] . Отже кожен з них набув у власність по 1/2 частині жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . 41. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Виходячи з вищезазначених норм законодавства, слідує, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, а це: голова сім`ї - [PERSON] ; члени сім`ї: [PERSON] . Тобто майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності, а після припинення колгоспних дворів в Україні це право перетворилось на право спільної часткової власності. [PERSON] помер [INFO] , спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] у відповідності до ст. 1268 ЦК України, як така, що постійно проживала з померлим на день його смерті, однак не оформила свої спадкові права в тому числі і на житловий будинок та земельні ділянки. 42. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 43. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 44. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 45. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 46. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 47. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 48. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 49. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як слідує із досліджених матеріалів справи, померла [PERSON] , зробивши відповідне розпорядження, заповіла все своє майно позивачці [PERSON] . 50. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 51. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавицею [PERSON] за адресою [ADDRESS] , а відтак вважається такою, що прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки не заявила про відмову від неї. 52. Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 53. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п. г Земельного кодексу України. 54. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок та земельні ділянки, як спадкове майно за заповітом, після смерті баби. Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивачки пов`язується з правом спадкування. 55. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 56. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 57. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 58. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 59. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, то право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 60. Позивачем при подачі позову було сплачено 3746,40 грн. судового збору, які вона у разі задоволення позову просила не стягувати з відповідача.

Outcome: approved