Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 07.11.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачем було укладено договір кредиту та страхування №Z06.00608.005918539, на виконання якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 44 800 грн. строком до 07.05.2022 року, а відповідач зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами кредитного договору. У зв`язку з неповерненням отриманих коштів за договором кредиту та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 19.12.2023 року має заборгованість у розмірі 103 134,31 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 40 815,65 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 27 323,99 грн.; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту - 34 994,67 грн. 19.12.2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «ІДЕЯ БАНК» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсяз, та відповідно перерахував суму на користь АТ «ІДЕЯ БАНК». 22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених договором. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить - 11776112,00 грн. На виконання вимог даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» 11 776 112,00 грн. та відповідно було здійснено передачу реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за договором №Z06.00608.005918539 від 07.11.2019 року, який укладено між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] , а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 103 134,31 грн. , судовий збір в розмірі 3 028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн. Ухвалою суду від 07.08.2024 року справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання. 18.09.2024 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач акцентує увагу, що не визнає пред`явлених до нього позовних вимог, заперечує проти задоволення даного позову та вважає, що зазначений вище позов не може бути задоволений в повному обсязі, оскільки факти, викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Відповідач категорично заперечує щодо наявності в нього заборгованості за кредитним договором та стверджує, що у нього відсутні невиконані кредитні зобов`язання перед первісним кредитором та відсутня непогашена заборгованість по кредитному договору. 16.02.2021 року АТ «ІДЕЯ БАНК» вчинило дії щодо позасудового дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. Нотаріусом було вчинено виконавчий напис від 16.02.2021 року №7971. Зі змісту виконавчого напису слідує наступне:1) строк платежу настав 22.11.2020 року 2) заборгованість за кредитним договором становила: 33 410,07 грн. - строковий основний борг; 7 405,58 грн. - прострочений основний борг; 4 859,03 грн. - прострочені проценти; 318,22 грн. - строкові проценти; 1 066,96 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 8 911,82 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту, а загалом 55 971,68 грн. До складу заборгованості за виконавчим написом включено також 1 900,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, загальна заборгованість за виконавчим написом становила 57 871,68 грн. 09.03.2021 року АТ «ІДЕЯ БАНК» пред`явило виконавчий напис на примусове виконання до Деснянського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), подавши заяву про відкриття виконавчого провадження. 17.03.2021 року Деснянським ВДВС було відкрито виконавче провадження ВП №64849057, з матеріалами якого представник відповідача адвокат Яресько Т.В. ознайомився після отримання відповіді від Деснянського ВДВС на адвокатський запит. 29.09.2023 відповідно до вимог п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням. Наведені фактичні обставини підтверджують те, що у відповідача немає заборгованості за кредитним договором, відповідно, позовні вимоги є безпідставними. Задоволення позову призведе до повторного стягнення уже стягнутої заборгованості, а тому сторона відповідача просила суд відмовити у задоволені позову. Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у відсутність позивача, позовну заяву підтримує у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, підтримав наданий до суду відзив, а також ту обставину, що відповідачем повернуті позивачу всі кошти. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. Судом встановлено, що 07.11.2019 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачем було укладено договір кредиту та страхування №Z06.00608.005918539, на виконання якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 44 800 грн. строком до 07.05.2022 року. 19.12.2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «ІДЕЯ БАНК» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «ІДЕЯ БАНК» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Положеннями ч.1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах, визначених договором. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить - 11776112,00 грн. На виконання вимог даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» 11776112,00 грн., та відповідно було здійснено передачу реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за договором №Z06.00608.005918539 від 07.11.2019 року, який укладено між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] , а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 103 134,31 грн., судовий збір в розмірі 3 028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн. Представником відповідача не оспорювався факт укладення зазначеного договору та отримання відповідачем коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом відповідачем отримано кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, 16.02.2021 року АТ «ІДЕЯ БАНК» вчинило дії щодо позасудового дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. Нотаріусом було вчинено виконавчий напис від 16.02.2021 року №7971. Зі змісту виконавчого напису встановлено наступне: строк платежу настав 22.11.2020 року, заборгованість за кредитним договором становила: 33 410,07 грн. строковий основний борг; 7 405,58 грн. - прострочений основний борг; 4 859,03 грн. - прострочені проценти; 318,22 грн. - строкові проценти; 1 066,96 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 8 911,82 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту, а загалом 55 971,68 грн. До складу заборгованості за виконавчим написом включено також 1 900 грн. плати за вчинення виконавчого напису, загальна заборгованість за виконавчим написом становила 57 871,68 грн. Виконавчий напис нотаріуса - це розпорядження нотаріуса щодо стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, здійснене на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України "Про нотаріат"). Вчинення виконавчого напису нотаріусом є способом захисту цивільних прав в позасудовому порядку. Так, кредитор (стягувач) може задовольнити свої вимоги та стягнути з боржника заборгованість шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом на борговому документі та пред`явити його до виконання. 09.03.2021 року АТ «ІДЕЯ БАНК» пред`явило виконавчий напис на примусове виконання до Деснянського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), подавши заяву про відкриття виконавчого провадження. 17.03.2021 року Деснянським ВДВС було відкрито виконавче провадження ВП №64849057, що підтверджується відповідними письмовими доказами долученими до відзиву на позов. Постановою від 29.09.2023 року старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савенковою О.В. закрито виконавче провадження №64849057 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, зроблено висновок, відповідно до якого, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Звернувшись у лютому 2021 року із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості достроково незалежно від способу такого стягнення, АТ «ІДЕЯ БАНК» змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України АТ «ІДЕЯ БАНК» втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку до дня повернення позики. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором кредиту, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору і його умов. Отже, з АТ «ІДЕЯ БАНК» звернувшись 16.02.2021 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. щодо вчинення ним виконавчого напису нотаріуса фактично змінило порядок, умови і строк дії договору кредиту та страхування від 07.11.2019 року №Z06.00608.005918539 та втратило право на додаткові нарахування після такого звернення. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором кредиту та страхування від 07.11.2019 року №Z06.00608.005918539 не може перевищувати зазначену у виконавчому написі суму 57 871,68 грн., яка, в свою чергу, повністю погашена відповідачем у виконавчому провадженні ВП №64849057. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відтак, оскільки представником позивача не надано будь-яких достатніх та допустимих доказів, у суду відсутні підстави вважати, що строк виконання договору було продовжено. Отже, належних та допустимих доказів щодо продовження сторонами строків виконання зобов`язань представник позивача суду не надав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у зв`язку з виконанням в позасудовому порядку. Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, тому судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду, а також витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача. Сторона відповідача просила суд у разі відмови у задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000 грн. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. У даному випадку представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Яресько Тарас Віталійович на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 06.09.2024 року №24160. (надалі - «Договір»). Відповідно до п.3.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Відповідно до п.2 додатку №1 до договору вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксовану суму 10 000 грн. Пунктами 7.1 - 7.3 додатку №1 до договору встановлено, що правова допомога вважаються наданою після підписання сторонами акту приймання-передачі послуг, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Адвокат надає клієнту акт приймання-передачі послуг, в якому зазначається детальний зміст наданої правової допомоги (за необхідності), розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце). Клієнт зобов`язаний протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання акту приймання-передачі послуг підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту. 10.09.2024 року адвокат Яресько Т.В. та відповідач підписали акт приймання-передачі послуг №1 від 10.09.2024 року, тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т.В. були надані в повному обсязі. Відповідач оплатив послуги шляхом авансування у розмірі 10 000 грн. та 10.09.2024 року отримав від адвоката Яреська Т.В. відповідну розрахункову квитанцію №10/09/24 від 10.09.2024 року, як це передбачено п.7.5 додатку №1 до договору. Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суду разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269). Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для відповідача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд дійшов до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Outcome: approved