Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до Агропромислового кооперативу «Старосільський», в якому просила: - достроково розірвати договір оренди землі зареєстрований 20 березня 2012 року у відділі Держкомзему у Городнянському районі Чернігівської області за №742140004000334, укладений 15.11.2011 між нею та відповідачем щодо земельної ділянки площею 5,42 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (після реформування Чернігівського) району Чернігівської області, кадастровий номер 7421480400:05:000:0432, та припинити речове право оренди вказаної земельної ділянки, яке зареєстроване за АПК «Старосільський»; - встановити факт, що договір оренди землі, що зареєстрований 20 березня 2012 року у відділі Держкомзему у Городнянському районі Чернігівської області за №742140004000334, укладений між [PERSON] та АПК «Старосільський», предметом якого є земельна ділянка площею 5,42 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0432, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз Чернігівського) району Чернігівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] , [INFO] . Також позивачка просила вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умов договору, укладеного між сторонами, відповідачем виплата орендної плати за 2014-2022 роки проводилась без урахування п. 11,12 договору, тобто без застосування індексів інфляції. Порушення носило систематичний характер. За 2023 рік орендна плата відповідачем не виплачена. В силу статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України позивач, як власник земельної ділянки, обрав захист своїх прав шляхом розірвання договору за рішенням суду, як це передбачено ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 4). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач повідомлявся належним чином за місцем реєстрації юридичної особи про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до інформації трекінгу Укрпошти за №\~0600291361355 зазначено про повернення «за закінченням терміну зберігання» (вкладення до листа у справі №\~732/1689/24). (а. с. 23-24). Представник відповідача арбітражний керуючий Кучак Юрій Федорович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, за адресою, вказаною у позові, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення судової повістки. Відзиву на позов від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом статей 223,\~280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач в розумінні\~ст. 130 ЦПК України\~вважається належним чином повідомленим\~\~про дату, час та місце судового розгляду справи, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. 15 листопада 2011 року між [PERSON] (орендодавець за договором) та Агропромисловим кооперативом «Старосільський» (орендар за договором) було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 березня 2012 року. Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку (рілля) площею 5,42 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0432, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. Строк дії договору 15 років. (а. с. 6-8) За змістом урегульованих умов у п. 10-14 розділу «Орендна плата» договору сторонами встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3\~% нормативної грошової оцінки землі, яка здійснюється у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі 1 раз на рік до кінця першого за звітним роком місяця, натуральна та відробіткова протягом року в міру потреби та можливостей в їх наданні. Повний розрахунок по орендній платі проводиться не пізніше як 1-го березня наступного за звітним роком. (а.\~с.\~6-7) У пункті 12 договору сторони узгодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У пунктах 34-38 договору визначено порядок зміни умов договору і припинення його дії. Відповідно до п. 36 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Аналіз змісту договору оренди землі від 15.11.2011 укладеного між сторонами свідчить, що між ними виникли правовідносини оренди землі. Згідно із ст.\~93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічним чином оренда землі визначається і в Законі України «Про оренду землі». За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, згідно із ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. З дослідженої в судовому засіданні копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 629476 установлено, що його видано 20 лютого 2006 року [PERSON] в підтвердження того, що на підставі розпорядження Городнянської РДА Чернігівської області від 30.11.2005 їй передана у власність земельна ділянка загальною площею 6,47 га, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до плану меж земельної ділянки встановлено, що вона складається з чотирьох земельних ділянок: площею 5,42 га рілля, площею 0,70 га сіножать, площею 0,26 га пасовище та площею 0,09 га сади. (а. с. 11 зв.) Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2023 року у справі № 732/1543/23 (провадження 2-о/732/84/23) встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №\~629476, виданий 20 лютого 2006 року на підставі розпорядження Городнянської районної державної адміністрації від 30 листопада 2005 року, акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010684000038, належить [PERSON] , [INFO] . (а. с. 13) Рішення набрало законної сили 11.12.2023. (а. с. 13) За інформацією з державних реєстрів від 12.08.2024 судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,4243 (5,0762) га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0432. (а. с. 14) Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт права власності на земельну ділянку загальною площею 6,47 га (5,42 га рілля), кадастровий номер 7421480400:05:000:0432 за фізичною особою [PERSON] . Водночас, звертаючись із вказаним позовом позивачка просить встановити факт, що договір оренди землі, що зареєстрований 20 березня 2012 року у відділі Держкомзему у Городнянському районі Чернігівської області за №742140004000334, укладений між [PERSON] та АПК «Старосільський», предметом якого є земельна ділянка площею 5,42 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0432, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз Чернігівського) району Чернігівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування цієї вимоги позивачка вказує, що в оспорюваному договорі оренди землі невірно вказано її прізвище, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Аналіз наведених норм чинного законодавства у співставленні із пред`явленими вимогами позивачки до відповідача, свідчать про те, що дострокове розірвання договору оренди землі безпосередньо пов`язане з вимогою про захист її суб`єктивного права як сторони правочину належність їй прав та обов`язків орендодавця за договором оренди землі, де визначальним, у тому числі, є її ім`я. У постанові від 05.09.2019 Верховний Суд вказував, що преюдиційні факти\~ це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі (справа №234/16272/15-ц). Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2023 року у справі №\~732/1543/23 було встановлено належність державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №\~629476, виданого 20 лютого 2006 року на підставі розпорядження Городнянської районної державної адміністрації від 30 листопада 2005 року, [PERSON] , [INFO] , згідно із яким встановлено факт права власності на земельну ділянку загальною площею 6,47 га кадастровий номер 7421480400:05:000:0432 за фізичною особою [PERSON] позивачкою у справі. Відповідно до п. 2 оспорюваного договору оренди землі від 15.11.2011 вбачається, що в оренду була передана земельна ділянка загальною площею 5,42 гектарів, у тому числі рілля 5,42 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0432. При цьому у розділі «Реквізити сторін» зазначено як орендодавця особу, у якої ідентифікаційний номер, паспортні дані, місце реєстрації повністю співпадають із відомостями, зазначеними в паспорті та картці платника податків позивачки у вказаній справі [PERSON] . Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення договору оренди землі від 15.11.2011 саме між [PERSON] (позивачкою у справі) та відповідачем АПК «Старосільський» щодо земельної ділянки, яка належить [PERSON] і, за всіма індивідуальними характеристиками вказана земельна ділянка, і є предметом в оспорюваному договорі. У зв`язку з чим, суд доходить висновку про правомірність та законність заявленої позивачкою вимоги, що договір оренди землі, який зареєстрований 20 березня 2012 року у відділі Держкомзему у Городнянському районі Чернігівської області за №742140004000334, укладений між [PERSON] та АПК «Старосільський», предметом якого є земельна ділянка площею 5,42 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0432, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз Чернігівського) району Чернігівської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене вище заявлені позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Також, звертаючись з вказаним позовом, позивачка зазначила, що при укладенні договору сторони узгодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, однак орендна плата за 2013-2022 роки відповідачем сплачувалась неналежним чином, залишалась недоплаченою, відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. За 2023 рік орендна плата відповідачем не виплачена. Частина 1 статті\~13 ЦПК України закріплює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (ч.1 ст.\~317 ЦК України). При цьому власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із статтею 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди. В силу ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV (зі змінами) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналіз вказаних норм у їх сукупності призводить до висновку, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У розумінні вищевказаних норм підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати. Докази виплати відповідачем орендної плати у розмірі, обумовленому у договорі оренди земельної ділянки, а саме з урахуванням індексів інфляції, у справі відсутні. Також не надано доказів сплати відповідачем орендної плати за 2023 рік. Виходячи з принципу диспозитивності у цивільному процесі, позивач має самостійно вирішувати, чи поєднати, чи заявити окремо вимоги про стягнення недоплаченої суми орендної плати, або не заявляти таких вимог. Стягнення суми недоплаченої орендної плати не є предметом цього позову. Таким чином, відповідачем було порушено обов`язок зі сплати орендної плати позивачу, оскільки орендна плата за користування належною останній земельною ділянкою за 2013-2022 роки сплачувалась неналежним чином, залишалась недоплаченою, за 2023 рік орендна плата не сплачена, отже відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. За таких обставин, наявні підстави вважати, що з боку відповідача відбулося систематичне порушення обов`язку по сплаті орендної плати за користування спірною земельною ділянкою. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі з підстав, що передбачені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України. Одночасно слід припинити речове право право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7421480400:05:000:0432, яке зареєстровано у встановленому законом порядку за АПК «Старосільський». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved