Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

позивач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 8957,89 грн. матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу), посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків, та притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання учасники справи та їх представники не з`явились. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Про розгляд справи повідомлений в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною четвертою статті 223 ЦПК України установлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення таких причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, за відсутності заперечень позивача, суд вважає можливим розглянути в порядку заочного розгляду цивільну справу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що 09.10.2023 року о 16-01 годині в Дніпропетровській області, м. Кривому Розі по вул. Незалежності України, 16 а, водій [PERSON] керуючи автомобілем ГАЗ ПБ 3302, д.н.з. [NUMBER] , залишивши ТЗ не був уважним здійснив стоянку по вул. Незалежності України, 16 а не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль скоїв наїзд на припаркований з боку автомобіль Тойота, д.н.з. [NUMBER] , власник [PERSON] . У наслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки. Дані обставини підтверджені постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2023 по справі № 211/6566/23, копія якої мається в матеріалах справи, та яка за відомостями ЄДРСР набрала законної сили 19.12.2023. Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 624685 від 09.10.2023 року 09.10.2023 року о 16-01 годин, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Незалежності України, буд. 16а, водій [PERSON] керував транспортним засобом ГАЗ ПБ 3302, д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, на законну вимогу працівників поліції, пройшов огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Драгер, результат тесту 2,20 проміля. З результатом тесту не погодився, але проїхати до медичного закладу для проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, що є порушенням п. 2.5 ПДР України та за що передбачена відповідальніст за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відмова від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння. Правопорушення зафіксоване на БК 475169. За даним фактом постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2024 по справі № 211/6564/23, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.08.2024 визнано [PERSON] , [INFO] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 130 ч.1 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до калькуляції № 51-D/13/85 від 09.10.2023 розмір (вартість) ремонту, завданого власнику автомобіля Тойота становить 14589,46 грн. Як убачається з страхового акту № ЦВ/23/5741 від 10.11.2023 та розрахунку страхового відшкодування, його сума становить 8957,89 грн. та яку було виплачено позивачем в якості страхового відшкодування відповідно до платіжної інструкції № 40695 від 10.11.2023 на користь [PERSON] . Таким чином, сума невідшкодованої страхової виплати на користь позивача становить 8957,89 грн. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно підпункту\~"а"\~підпункту 38.1.1\~пункту 38.1\~статті 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~позивач по\~даній справі\~після сплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Позивачем доведено та судом перевірено той факт, що при ДТП, яка мала місце 09.10.2023, відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Зазначене відповідачем не спростовано. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому, відповідно до статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн., який підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Outcome: approved