Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Куций О.С., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 20.11.1999 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у них народилися три доньки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.08.2021 шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з позивачем. На даний час діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем, перебувають на його утриманні, самостійному вихованні, а також під його наглядом. Відповідач [PERSON] з 2020 року разом із сім`єю не проживала, та місце проживання її не відомо. З того часу відповідач із своїми дочками жодного разу не бачилася, обов`язків покладених законом на матір, не виконує. Відповідач ніяким чином не піклується про своїх дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами та навчанням у школі, станом здоров`я, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дітьми; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дочок. Всі питання щодо виховання та утримання дочок вирішуються позивачем самостійно. Все вище вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 23.07.2024 ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що він з відповідачем не проживають разом з 2020 року, де в даний час вона знаходиться, йому не відомо. Відповідач не згадує про дітей, нічого їм не надає, ні коштів, ні речей, він самостійно виховує та утримує дочок, діти спочатку питали про маму, але з часом про неї навіть не згадують. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача - адвокат Куций О.С. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що сім`ю Покусіних він знає давно, тому що вони проживали поряд з його матір`ю. В родині троє дітей. У 2020 році відповідач залишила сім`ю та пішла в невідомому напрямку. З того часу позивач самостійно утримує дітей, дбає про них, готує їжу, відвідує лікарів, ходить на батьківські збори. Відповідач час від часу з`являлась у місті, але до дітей не приходить та не спілкується з ними, не виконує покладених не неї обов`язків та самоусунулась від виховання дітей. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася у судове засідання, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди сторони позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 05.11.2024 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання. Представники третьої особи - Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради Білецька Г.Р., Попова Н.В. проти задоволення позову не заперечували. Крім того, кожна окремо, пояснили, що відповідач самостійно виховує та утримує двох неповнолітніх дочок, купує одяг, готує їжу та несе за них відповідальність. Умови проживання в будинку добрі, все необхідне для проживання дітей є. Відповідач з дітьми не проживає, телефонує зрідка і то лише коли п`яна, жодного разу дітей не відвідувала, до лікарні з ними не ходила. За висновком комісії визнано за доцільне позбавити його батьківських прав. Зазначили, що це буде в інтересах дівчаток. Неповнолітній свідок [PERSON] суду пояснила, що тато з мамою не проживають разом більше 3,5 років. Тато утримує її та молодшу сестру, купує речі, одяг, готує їжу. Мати [PERSON] з днем народження та з іншими святами ні її, ні сестру не вітала, до школи не приходила. Інколи мати телефонує, але лише коли п`яна. Вона вже звикла без неї жити, за порадами та підтримкою звертається до тата та старшої сестри. Неповнолітній свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою позивача. Вона навчається у 7 класі Надвірнянського ліцею №.3. Маму пам`ятає погано, вона рідко коли була вдома, постійно десь пропадала. Її виховує тато, купує їй речі, одяг, ходить до школи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача. Відповідача [PERSON] він не бачив вже 3-4 роки. Коли вона жила з сім`єю, то любила вживати алкогольні напої. Дочки позивача казали йому, що мама їх лишила. Дітей виховує та утримує батько дітей [PERSON] , готує їм їсти, купує одяг, возить до школи. Позивач [PERSON] , допитаний як свідок в порядку ст. 92 ЦПК України, суду пояснив, що відповідач в 2020 році пішла в іншу сім`ю, вона взагалі не згадує про дітей, вона навіть не знає в якому класі діти навчаються, їй все рівно, що буде з дітьми. Діти її не хочуть бачити. Він також має на утриманні матір похилого віку, з якою дітей вже залишити не можна. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників третьої особи, свідків, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Статті 150, 157 СК України закріплюють, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 03 серпня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано та неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] залишено проживати з позивачем залишено проживати з батьком - позивачем по справі (а.с. 10). Позивач зареєстрований і проживає разом з неповнолітніми доньками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для дітей створені необхідні умови проживання, вони забезпечені всім необхідним для розвитку та виховання. З батьком у дітей дружні стосунки, мати з ними не проживає більше трьох років. Вказані обставини підтверджені актом обстеження умов проживання сім`ї від 08 липня 2024 року (а.с.48). За місцем проживання позивач характеризується виключно з позитивної сторони, про що свідчить характеристика, видана депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області за № 95 від 24 травня 2024 року (а.с.11). Неповнолітні [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2012 року народження навчаються у Надвірнянському ліцеї №3 Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою №01-22/126 від 24 травня 2024 року. З даної довідки вбачається, що мати дітей за час навчання дітей у ліцеї не цікавилася їхнім навчанням і вихованням, не брала участі у батьківських зборах, не спілкувалася з класними керівниками та педагогами з питань навчання і виховання дітей. (а.с.12). Про те, що відповідач не проявляла турботи щодо здоров`я неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] також свідчать довідка № 146 від 28 травня 2024 року, видана КП «Надвірнянський некомерційний центр первинної медичної допомоги» Надвірнянської міської ради, з якої вбачається, що на профілактичні огляди та з приводу захворювань, діти з`являлися у супроводі батька та бабусі; присутність матері на оглядах не спостерігалася на протязі декількох років (а.с.13) Згідно з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №178 від 11.07.2024 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Надвірнянської міської ради № 178 від 11.07.2024 року, комісія з питань захисту прав дитини Надвірнянської міської ради дійшла висновку вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зазначають, що це буде слугувати інтересам неповнолітніх дітей (а.с. 44-46). Щодо нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] №958 від 27.05.2024р. суд зазначає, що така відмова нормами Сімейного кодексу України не передбачена, є неправозгідною, порушує права та інтереси неповнолітніх дітей, а тому не може бути взята судом до уваги (а.с.16). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України. Статті 150, 157 СК України закріплюють, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно її неповнолітніх дочок, так як остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася та не спростувала доводів позивача. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки відносно неповнолітніх дочок, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає наїх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] з 2020 року не займається вихованням дітей, участі у їх житті та вихованні не приймає, фінансово їх не утримує, взагалі ніяк не цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням. Інколи телефонує дітям, але лише в стані алкогольного сп`яніння. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дітей, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, отже, враховуючи інтереси дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved