Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно. Позовну заяву мотивувала тим, що вона є непрацездатною, пенсіонер, являється інвалідом II групи, оскільки в наслідок інсульту відняло ліву ногу та ліву руку. Отримує пенсію у розмірі 3818,59 грн. інших джерел доходів не має. Чоловік [PERSON] , [INFO] помер. За своє життя позивач народила та виховала двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] молодша донька [PERSON] померла. На теперішній час у неї залишилась одна донька - [PERSON] . Позивач зазначає, що її становище вкрай нужденне, вона не може сама себе забезпечити, потребує постійного догляду та регулярного застосування дороговартістних медикаментів. Донька [PERSON] не приділяє їй належної уваги, не здійснює догляд, не надає матеріальної допомоги. [PERSON] працює продавцем продуктів харчування в продуктовому магазині, неофіційно і на думку позивача має можливість надавати їй матеріальну допомогу, але відмовляється це робити. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з неї аліментів. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 12 вересня 2024 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . У судовому засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак 27.09.2024 подала до суду заяву у якій просила розглянути справу без її присутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та наявні у ній докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Дослідивши заяву відповідача [PERSON] , від 26.09.2024 (отримано судом 27.09.2024), у якій відповідач зазначає що проти позову не заперечує, суд приходить до висновку про визнання відповідачем позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач є матір`ю відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.1976, видане Старо-Оскольським міським РАЦС Білгородської області, відповідно до змісту якого у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , 21.05.1976.(а.с.11) [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадського стану Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 477 (а.с. 12). 01.06.2006 [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 237 (а.с.13). 06.06.2014 [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.06.2014, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 198 (а.с. 14). 28.02.2015 [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 22. (а.с.15) Після розірвання шлюбу відповідач залишила прізвище « [PERSON] ». Отже судом встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON] . Позивач є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 16). Відповідно до довідки про доходи № 1839 9886 6248 9821 за період з березня по серпень 2024 року, розмір пенсії становить 3818,59 грн. в місяць (а.с. 19). Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АД № 164103 від 18.04.2011 [PERSON] має ІІ групу інвалідності безстроково (а.с.17). Відповідно до Висновку № 130 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі [PERSON] рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. З наявних в матеріалі справи доказів судом встановлено, що молодша донька позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.01.2019 (а.с. 21), а отже у позивача залишилася одна донька [PERSON] . Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Враховуючи, що позивач є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги, а також розмір аліментів, з яким погодився відповідач, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06.09.2024 довічно. Питання про судові витрати належить вирішити з урахуванням вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, та тієї обставини, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. На підставі ст. ст. 202, 205 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved