Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» звернулось до з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь «Фінансова компанія Управління активами» суму заборгованості за договором позики №1757237 в розмірі 11977.50 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 04.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1757237 за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7500 грн. строк позики - 30 днів тобто до 06.03.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника sxp08RkFVV, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу- olua2690@gmail.com) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в п.18 Договору позики. Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №1757237 від 04/02/2021 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 7500 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . 21 червня 2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 25410.00 грн., з яких: 7500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17910.00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Так, за умовами Договору позики №1757237 від 04.02.2021 р., сума кредиту становить 7500 грн., строк користування позикою - 30 днів (додаткових угод про продовження строку договору позики - укладено не було) в строки визначені Договором позики заборгованість - не сплачена, тому врахувавши правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, Позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані Первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені Відповідачем платежі за договором, які складають -0 ,00 грн.. Враховуючи вище викладене заборгованість відповідача за кредитним договором складає 11977.50 грн., зокрема: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4477.50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на вищезазначене, просили стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» суму заборгованості за Договором позики №1757237 від 04.02.2021 в розмірі 11977.50 грн., зокрема: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4477.50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також просили стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. Ухвалою суду від 29.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 30.08.2024 року до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 03.10.2024 року клопотання про витребування доказів задоволено. 13 вересня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник позивача зазначає, що позовна заява не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що [PERSON] не отримувала від ТОВ «ВКУА грошових коштів. Посилається на те, що позивачем не зазначено кому належить електронна адреса [INFO] , на яку було направлено одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. Крім цього, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не надано жодних доказів того, кому належить картка та докази зарахування коштів на картку. До позовної заяви не додана платіжна інструкція чи інші фінансові документи, які підтверджують перерахування коштів на рахунок відповідача. Також надана позивачем копія договору позики, не містить істотних умов, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Оскільки позивач не укладала з відповідачем будь-яких договорів то в неї відсутній обов`язок сплачувати кошти, тому просить повністю відмовити в задоволенні позову. 17 вересня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив у якій зазначається, щодо доказів перерахування та зарахування коштів на банківську карту Позичальника то в матеріалах цивільної справи міститься запит Позикодавця (Користувач електронного платіжного засобу) до платіжної системи ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» (платіжна інфраструктура з ліцензією від Національного банку України, що надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку/еквайер) про надання підтвердження прийняття до виконання платіжної інструкції про ініціювання платіжної операції в сумі 7 500,00 грн на банківську картку № [NUMBER] . У відповідь на зазначений запит ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» повідомила, що 04.02.2021 року, сума 7500,00 грн., за номером платіжної карти № № [NUMBER] . - прийнято до виконання та виконано. Враховуючи, що кредит видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №705 від 05.11.2014 № Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» (оскільки Позикодавцем здійснено перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача посередництвом платіжної установи, так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно не можливий надання класичних доказів (платіжні інструкції/банківська виписки про перерахування коштів позикодавця) є неможливими. Щодо укладення договору з дотриманням всіх істотних умов: 04.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора укладено договір позики № 1757237, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві грошові кошти у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору позики: сума позики становить - 7 500,00 грн., строк позики - 30 днів, дата надання позики 04.02.2021 року, дата повернення позики 06.03.2021 року, процентна ставка (фіксована)/день - 1,99%. У договорі позики під час його укладення відповідач вказав свої паспортні дані, номер облікової картки платника податків, поштову адресу, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку у банку, на який ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало зарахувати суму кредитних коштів. З матеріалів справи вбачається, що договір позики від 04.02.2021 відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора. Слід зазначити, що без власного волевиявлення [PERSON] та без надання нею інформації необхідної для укладення договору позики Кредитодавець би не здійснювалися дії щодо надання коштів на картковий рахунок вказаний Відповідачем. Окрім викладеного вище, відповідач не спростовує укладання зазначеного вище договору, тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його представник адвокат Ковалюх В.М. в судове засідання не з`явилися, представник надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також просив відмовити в задоволенні позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04 лютого 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1757237. Згідно з умовами договору, товариство надає позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 7500,00 грн. строком на 30 днів з процентною ставкою 1,99% до 06.03.2021. Відповідно до п.1. договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики. Договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором та містить відомості про позичальника: дату народження, РНОКПП, адресу проживання, номер телефону, електронну адресу та номер рахунку (а.с.10). Відповідно до довідки про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №1757237 від 04.02.2021 ідентифікований одноразовим ідентифікатором sxp08RkFVV, надісланим на електронну адресу- [INFO] (а.с.13). Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.ст. 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Таким чином, скріпивши Договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно умов Договору, Правил надання кредиту та повернути Кредит за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1.ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено договір факторингу №2106 за правом вимоги до третіх осіб (а.с.14-18). Згідно акту прийому-передачі документації (додаток №4 до Договору факторингу № 2106 від 21.06.2021), ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» документацію по кредитним справам (а.с.20). Згідно акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за Договором факторингу №2106 від 21.06.2021, відповідно до п.5.2 Договору факторингу №2106 від 21.06.2021, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» реєстр заборгованостей , в тому числі щодо [PERSON] № договору 1757237 (а.с.20-22). Відповідно до повідомлення ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтвердило прийняття та виконання 04.02.2021 платіжної операції на суму 7500,00 грн., за номером платіжної карти № [NUMBER] (а.с.23). Слід зазначити, що номер зазначеної платіжної картки зазначений і у договорі позики №1757237 від 04.02.2021, підписаного [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.10). На виконання ухвали суду від 03/10/2024 про витребування інформації, АТ «Універсал Банк» було надано інформацію, яка підтверджує факт наявності випуску банківської картки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було №5375414118566289. Також, згідно виписки з карткового рахунку від 21.10.2024 року вбачається, що 04.02.2024 року о 13:45:25 год здійснено ( FinEx*Credit) зарахування коштів в сумі 7500 грн. За вказаних обставин, не заслуговує на увагу суду посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не укладала договір позики №1757237 від 04.02.2021р. з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та не отримувала за вказаним договором позики грошові кошти в сумі 7500 грн. 00 коп. Відповідно до кредитного договору, товариство надає клієнтку фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Обчислення строку, згідно кредитного договору за користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитам. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримувалися. Ці правила є публічною пропозипією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного договору, який укладено між сторонами, договір про відступлення прав вимоги, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останньою не повернуті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених зазначеними вище кредитним договором, а також не спростовує факту наявності простроченої заборгованості та ненадає альтернативного розрахунку суми заборгованості, презумпція правомірності яких не спростована. При цьому договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач ставить питання про стягнення заборгованості з відповідача у загальному розмірі 11977 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень 50 копійок, з яких: 7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4477 (чотири тисячі чотириста сімдесят сім) гривень 50 копійок - сума заборгованості за відсотками. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, або його часткового погашення не надала, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних нею коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 11977 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гриень 50 копійок, з яких:7 500 (сім тисяч п`ятсот) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4477 (чотири тисячі чотириста сімдесят сім) гривень 50 копійок - сума заборгованості за відсотками. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді через підсистему ЄСІТС - Електронний Суд.

Outcome: approved