Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Церера», мотивуючи його тим, що вона, в результаті успадкування після смерті [INFO] своєї матері - [PERSON] , [INFO] , набула прав власності на земельну ділянку площею 5,5675 гектара, яка розташована на території Петровірівської сільської територіальної громади Березівського району (раніше - Новосвітівська сільська рада Ширяївського району) Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5125484000:01:002:0017. Право на вказану земельну ділянку посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 23.12.2022 року [PERSON] , державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 23.04.2015 року між [PERSON] (Орендодавець), спадкоємцем якої є позивач та Відповідачем по даній справі - ПСП «Церера» (Орендар), було укладено договір оренди щодо вище вказаної земельної ділянки площею 5,57 га, строком на 10-ть років. Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване 05.07.2015 року [PERSON] - державним реєстратором Ширяївського РУЮ Одеської області, за номером запису про інше речове право -10285456. Підставою звернення до суду є те, що що договір від 23.04.2015 року не відповідає вимогам законодавства України, оскільки не містить усіх істотних умов, передбачених у ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» та порушує [PERSON] права, як власника земельної ділянки на отримання орендної плати. Так, у договорі невірно зазначено площу земельної ділянки, яка передана в оренду - 5,57 га, тоді як має бути - 5,5675 га. Крім цього - не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, не вказана нормативно грошова оцінка земельної ділянки, а також розмір орендної плати. За таких обставин позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 23.04.2015 року, укладений між [PERSON] (Орендодавець), спадкоємцем якої є позивач - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] та Відповідачем - ПСП «Церера» (код ЄДРПОУ: 22515360), припинивши право оренди вказаної земельної ділянки, зареєстроване [PERSON] , державним реєстратором Ширяївського РУЮ Одеської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.07.2015 року за номером запису про інше речове право - 10285456. Представник позивача надав суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю. Відповідач та\~його представник\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлялись судом\~належним чином,\~в судове засідання не з`явились, відзив не подавали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,5675 гектарів, яка розташована на території Петровірівської сільської територіальної громади Березівського району (раніше - Новосвітівська сільська рада Ширяївського району) Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер - 5125484000:01:002:0017. Право на вказану земельну ділянку посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 23.12.2022 року [PERSON] , державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71013063. 23 квітня 2015 року між [PERSON] та ПСП «Церера» було укладено договір оренди землі строком на десять років, згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5675 гектарів, яка розташована на території Петровірівської сільської територіальної громади Березівського району (раніше - Новосвітівська сільська рада Ширяївського району) Одеської області. Частиною першою\~статті 2 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У частині першій\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~статті 202 ЦК України\~правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із\~статтею 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. За приписами\~статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої\~статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до\~статті 22 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. У пункті 9 Договору оренди землі від 23.04. 2015 року, укладеній між [PERSON] та ПСП «Церера» не визначено розмір орендної плати, також в пункті 5 вказаного договору не зазначена грошова оцінка земельної ділянки. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що зазначений у пункті 9 Договору оренди землі від 23.04. 2015 року, розмір орендної плати є не визначеним, оскільки сторони не зазначили її розмір. Тобто із вказаних положень договору неможливо визначити суму орендної плати, щодо якої сторони досягли згоди, що свідчить про невідповідність угоди вимогам\~статті 15 Закону України «Про оренду землі». Інші положення цієї угоди також не дають підстав дійти розуміння такої істотної умови як розмір орендної плати. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що оспорюваний договір оренди землі не містить істотних умов, які містяться в ч.1\~ст.15 Закону України «Про оренду землі», що виступає безумовною підставою для визнання договору оренди землі недійсним, а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині та частині стягнення витрат пов`язаних зі сплатою судового збору та на отримання професійної правничої допомоги. Враховуючи наведене,

Outcome: approved