Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

В січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури. За результатами автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Абухіну Р.Д.. Ухвалою від 16.01.2023 по справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи. 02.03.2023 до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить: стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання у безопірному порядку з єдиного казначейського рахунку грошових коштів на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3\~000\~000 гривень; витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 18\~000 гривень; витрати на проведення судово-психологічної експертизи у розмірі 20000 гривень. Позивач мотивує\~вимоги тим,\~що у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності внаслідок незаконних дій, що були допущені під час проведення досудового розслідування, оскільки втратив роботу, здоров`я, настала смерть батька. У період тривалого розгляду справи як на досудовому розслідуванні, так і в суді моральні страждання, які були спричинені незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності полягають у тому, що він повинен був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та своєї сім`ї. На підтвердження своїх вимог надав висновки експерта. В підготовчому судовому засіданні від 02.03.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Службу безпеки України та Офіс Генерального прокурора України. 26.04.2023 до суду надійшов відзив Офісу Генерального прокурора України. 27.04.2023 до суду надійшов відзив на позов Служби безпеки України. 08.09.2023 до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача. 18.01.2024 по справі закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник Офису Генерального прокурора заперечував проти задоволення позову. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі наказу ДМС України від 28.08.2014 року № 600-к «Про призначення [PERSON] » був призначений на посаду першого заступника начальника Головного Управління начальника управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Одеській області, увільнивши з посади заступника начальника ГУ ДМС в Одеській області. 18.03.20215 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 420115000000000420 щодо [PERSON] були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбачених частиною третьою статі 28, частиною третьою\~статті 368 КК України. В ході проведення досудового розслідування [PERSON] 01.10.2015 був затриманий з підстав, передбачених\~статтею 208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.10.2015 обрано [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання від вартою з визначенням застави у розмірі 413400,00 гривень. 05.10.2015 року [PERSON] був звільнений з Лук`янівського СІЗО, у зв`язку з внесенням застави на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2015. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 07.10.2015 [PERSON] відсторонено від посади першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області начальника управління у справах іноземців та осіб без громадянства, який неодноразово продовжувався. Вироком Приморського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2019 року у справі № 522/8136/16-К [PERSON] \~визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст.368 КК України та виправдано його за ч. 3 ст. 368 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення. Запобіжний захід\~ [PERSON] \~у вигляді застави - скасовано. Кошти внесені на рахунок 37311001002807 отримувача УДКСУ в Печерському районі м. Києва, код отримувача 02896745, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2015р. (справа № 757/36478/15-к) [PERSON] в якості застави за [PERSON] в сумі 413 400 (чотириста тринадцять тисяч чотириста) повернути заставодавцю [PERSON] . Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.02.2020 повернена апеляційна скарга прокурора відділу Офісу Генерального прокурора на вирок Приморського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2019 року у справі № 522/8136/16-К. Отже, позивач перебував у статусі підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному проваджені з 02.10.2015 року і до 03.02.2020 року, тобто 52 місяці. В зв`язку з чим просить стягнути моральну шкоду в розмірі 3000000 гривень. Відповідно до частини першої\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя\~і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі\~статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Норми статей\~1173,\~1174 ЦК України\~є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями\~і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі\~статті 1173 ЦК України. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі\~Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон № 266/94-ВР). Згідно із\~статтею 2 Закону № 266/94-ВР\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим\~Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно зі статтею 4 Закону № 266/94-ВР\~відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5\~статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Частинами першою та другою\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною третьою\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частинами другою, третьою\~статті 13\~Закону №\~266/94-ВР визначено, що розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто\~Законом\~передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати. Таким чином, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений\~законом\~розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальний розмір заробітної плати встановлений у розмірі з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень, який чинний на час розгляду справи. Суд не приймає до уваги аргументи представника Офісу Генерального прокурора про те, що при обчисленні моральної шкоди необхідно виходити із норм\~статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»,\~якою визначено\~розмір мінімальної\~заробітної плати,\~який застосовується\~як розрахункова\~величина для\~обчислення виплат\~за рішеннями\~суду,\~на рівні 1600 грн з огляду на таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом». У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 705/4489/20 Верховний Суд щодо застосування\~статті 13 Закону № 266/94-ВР\~зазначив, що тлумачення наведеної норми\~закону\~свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Таким чином безпідставними є доводи представника офісу Генерального прокурора України про поширення на спірні правовідносини\~статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», оскільки вказана норма не існувала на час виникнення спірних правовідносин. При цьому підлягає застосуванню саме\~стаття 13 Закону № 266/94-ВР, згідно з якою відшкодування моральної шкоди провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, моральна шкода у розмірі, мінімально визначеному\~статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~складає 8000,00 грн із розрахунку одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом (8000,00 грн х 52 місяці). Отже, незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та обранням різних запобіжних заходів [PERSON] завдано моральної шкоди, адже це кримінальне переслідування негативно вплинуло на його ділову репутацію, так і на соціальні зв`язки, позивачу завдано значних душевних страждань, які виразилися у руйнуванні професійних планів, а також у негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію позивача. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивач повинен був змінювати звичайний спосіб життя. Наведенні обставини призвели до порушення нормальних життєвих та соціальних зв`язків. Затримання та тримання особи під вартою, тривалий час досудового розслідування та судового розгляду є фактором завдання психологічного тиску на людину та безумовно є підтвердженням завдання моральної шкоди цій людині. Крім того, понад 52 місяці позивач перебувала під слідством та судом, була позбавлена права вільно пересуватись, обмежена у можливості займатися професійною діяльністю, що руйнувало її душевний спокій, завдавало моральних переживань, змушувало нервувати, створювало дискомфорт. Враховуючи те,\~що постановлений виправдувальний вирок суду, тому [PERSON] має право на відшкодування шкоди в силу положень пункту 1\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальний розмір заробітної плати встановлений у розмірі з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень, який чинний на час розгляду справи. Отже, позивач набув право на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір якої не може бути меншим, ніж 416000грн (52 місяці х 8000,00 грн - розмір мінімальної заробітної плати з 01 квітня 2024 року). З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди\~Законом № 266/94-ВР\~не передбачено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні\~з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вирішуючи спір у частині визначення розміру моральної шкоди, суд, врахувавши обставини справи, особливості впливу події незаконного притягнення до кримінальної відповідальності на позивача, ступінь тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, тривалість перебування під судом і слідством (52 місяця), глибину душевних страждань позивача, визначає визначив розмір моральної шкоди в сумі 500 000 грн та вважав, що ця сума буде достатньою для компенсації негативних наслідків морального характеру і не призведе до безпідставного збагачення. Позивач довів належними і достатніми доказами такої глибини моральних страждань, погіршення здоров`я, зміни нормального способу життєдіяльності, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями відповідача, які б давали можливість призначити суму відшкодування у більшому розмірі, ніж мінімальний гарантований\~законом\~розмір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18 (провадження № 14-115цс21) дійшла висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не психолог у висновку;\~\~такий висновок може лише слугувати для судді орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань; проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Отже, Пасулько\~незаконно перебував під кримінальним переслідуванням повних 52 місяці. До нього були застосовані запобіжні заходи, а саме: тримання під вартою у період з 01.10.2015-05.10.2015, в подальшому застава, він був відсторонений від роботи. Обставини цієї справи, тривалість порушення прав позивача та їх тяжкість, свідчать про наявність підстав для збільшення суми моральної шкоди. При цьому позивач частково довів негативний вплив неправомірних дій органів досудового розслідування, прокуратури на його фізичний та психологічний стан, шкоду її діловій репутації, що є підставою для збільшення розміру гарантованого державною мінімального розміру відшкодування моральної шкоди до 500 000 грн; Положеннями\~статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону). Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. При визначенні розміру відшкодування необхідно виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи судом першої інстанції, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Законодавством України встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування, а обмеження максимального розміру моральної шкоди\~Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~не передбачено. Тобто, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суди,

Outcome: partial