Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці її проживання за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] наближатися до будинку [ADDRESS] , де вона проживає; заборонити [PERSON] наближатись до будинку [ADDRESS] , де знаходиться її квартира, яка належить їй на праві приватної власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вже тривалий час вона потерпає від домашнього насильства з боку співмешканця її доньки [PERSON] , 1978 року народження, що проживає за адресою: [ADDRESS] , який неоднаразово за її відсутності та без її дозволу проникав у квартири за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Домашнє насильство з боку [PERSON] відбувається шляхом постійних погроз при зустрічі та по телефону. На її неодноразові вмовляння залишити її в спокої [PERSON] реагує агресивно, переслідує її, погрожує розправою, не припиняє телефонувати на її мобільний телефон з погрозами, при зустрічі застосовує по відношенні до неї грубу фізичну силу, входить без її дозволу у квартири, які належать їй на праві приватної власності, викрадає та псує майно. Внаслідок неадекватних дій з боку [PERSON] вона перебуває у стані постійного страху та занепокоєння за соє життя і є особою, яка зазнала домашнього насильства Ухвалою суду від 27.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 24.04.2024 року приєднано до матеріалів справи додаткові докази В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутність у зв`язку з воєнним станом на території України, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заявлені вимоги [PERSON] не визнав, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що він не вчиняв насильство по відношенню до [PERSON] , не погрожував їй, не жив у її квартирах та не брав її майно. Коли вона поїхала в Прагу, то залишала ключі, щоб поливти квіти. З червня 2022 року він не заходив у квартиру і в жовтні, коли вона приїжджала з Праги він віддав ключі від квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця є її матір`ю, [PERSON] її співмешканець, з яким вона проживає вже більше 10 років. Свого чоловіка вона може охарактеризувати як чуйну, добру людину. З матір`ю на даний час стосунки вона не підтримує, хоча як і мати проживає в Празі, однак за іншою адресою. В Україні мати не проживає з початку війни, а саме з березня 2022 року, вона мешкає в Празі, мати має інвалідність, психічне захворювання та лікувалась з цього приводу. Дуже часто поводить себе неадекватно, лається. Зазначила, що [PERSON] не вчиняв ніякого насильства по відношенню до її матері, ніколи в її квартиру без дозволу не заходив та не ображав і не погрожував. Вислухавши заінтересовану особу [PERSON] , його представника адвоката Куликову О.В., свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 14033370 від 27.03.2007 є власницею вищевказаної квартири. Також, згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №266362299 від 10.09.2014 року є власницею квартири [ADDRESS] . Заявниця неодноразово зверталася із заявами до Подільської окружної прокуратури з приводу факту вчинення кримінального правопорушення [PERSON] , який незаконним шляхом, не маючи ключів від замка вхідних дверей проник у її квартиру [ADDRESS] та здійснив крадіжку її особистих речей, які належать їй на праві власності та продуктів харчування. Після чого [PERSON] почав систематично погрожувати їй, перебуваючи в нетверезому стані, чим вчиняє домашнє насильство. Згідно відповіді Подільської окружної прокуратури №61-64-р-23 від 10.07.2023 року розяснено, що вказану заяву направлено до Подільського РУП ГУНП в Одеській області для перевірки доводів, викладених в заяві. Згідно відповіді Подільського РУП ГУНП в Одеській області №66/П-244 від 24.07.2023 року [PERSON] роз`яснено, що звернення з проханням прийняти міри до [PERSON] щодо неправомірних дій було зареєстровано до ЄО Подільського РУП ГУНП в Одеській області №4743 від 13.07.2023. Перевіркою був встановлений факт суперечливих свідчень та відсутність свідків та очевидців. Згідно відповіді Подільського РУП ГУНП в Одеській області №66/П-453 від 26.12.2023 року [PERSON] повідомлено, що розглянуто її звернення, що співмешканець доньки [PERSON] на час відсутності [PERSON] господарює у квартирі, користується її власним речами, побутовою технікою, дане звернення було зареєстровано до ЄО Подільського РУП ГУНП в Одеській області №9065 від 14.12.2023 року. перевіркою по зверненню , в діях [PERSON] встановити факт як адміністративного так і кримінального правопорушення не надалось можливим. Згідно з витягу з єдиного реєстру досудового розслідування № 42024162510000004 від 17 січня 2024 року, 17.01.2024 року до Подільської окружної прокуратури надійшла письмова заява [PERSON] , за фактом проживання сторонньої особи у квартирі, належної їй за адресою: [ADDRESS] без її дозволу у період з 2022 року по червень 2023 року. Згідно характеристики старшої будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] проживає у будинку з 2012 року. За цей час він зарекомендував себе як відповідальна, доброзичлива людина, завжди готовий допомогти сусідам. У сім`ї [PERSON] панує атмосфера взаєморозуміння та добра. Він є люблячим чоловіком та батьком. За характером [PERSON] це спокійна, відкрита, товариська, позитивна людина, яка завжди готова прийти на допомогу. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічений. Згідно характеристики в.о.директора Подільської філії Одеського обласного центру зайнятості [PERSON] , [PERSON] відрізняється високим рівнем професіоналізму, відповідальним ставленням до роботи та здатністю ефективно працювати в команді. Він має високі моральні якості, є прикладом для інших працівників. За час роботи на підприємстві [PERSON] був тричі заохочений за високі досягнення у роботі. Дисциплінарних покарань не мав. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого КНП «Центральна районна лікарня Подільського району» [PERSON] здоровий. Згідно довідки наркологічного кабінету КНП «Центральна районна лікарня Подільського району Куяльницької сільської ради» від 08.04.2024 року [PERSON] , 1978 року народження на обліку у лікаря-нарколога КНП «ЦРЛ Подільського району Куяльницької сільської ради» не знаходиться. Згідно довідки психіатричного кабінету КНП «Центральна районна лікарня Подільського району Куяльницької сільської ради» від 08.04.2024 року [PERSON] , 1978 року народження на обліку у лікаря-психіатра КНП «ЦРЛ Подільського району Куяльницької сільської ради» не знаходиться. Відповідно до ч. 1ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст.\~21\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», №68177, «Enea v. Italy», №55182, «Idalov v. Russia», №91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» №92237, «Козинець проти України», №52, «Лабіта проти Італії», №120, «Чембер проти Росії», №49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», №145. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст.26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Зокрема 06.02.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своєму рішенні в справі\~\~№ 753/8626/19 зазначив «Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.» Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 09.03.2023 у справ № 711/3693/22 Верховний Суд вказав: «Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді\~психологічному, фізичному, економічному тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. З наданих та досліджених в судовому засіданні доказів слідує, що [PERSON] не вчиняє по відношенню до [PERSON] домашнє насильство, сама поведінка заявниці зі слів свідка та [PERSON] свідчить про особисті неприязні відносини заявниці до співмешканця доньки. Саме по собі звернення заявниці до органів поліції та внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР, не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства. Тому, суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису. З урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні поданої заяви. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: dismissed