Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

14 жовтня 2022 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Новосанжарської об`єднаної територіальної громади Полтавського району Полтавської області в особі Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області (надалі також відповідач, Новосанжарська ОТГ в особі Новосанжарської селищної ради), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (надалі також третя особа, ПП ПБТІ «Інвентаризатор»), за змістом якої просив: - поділити належне на праві спільної часткової власності відповідачеві Новосанжарській об`єднаній територіальній громаді Полтавського району Полтавської області в особі Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області та позивачеві - [PERSON] нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] речове право власності часткою 1/1 на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: літер А -1 загальна площа 510, 2 кв. м, у складі приміщень: коридор № 1 площею 8,6 кв. м, склад № 2 площею 9,1 кв. м, коридор № 3 площею 11,9 кв. м, склад № 4 площею 98,1 кв. м, склад № 5 площею 33,7 кв. м, цех № 8 площею 39,5 кв. м, коридор № 9 площею 3,7 кв. м, тамбур № 9а площею 1,8 кв. м, санвузол № 10 площею 3,1 кв. м, коридор № 11 площею 15,7 кв. м, вмивальник № 12 площею 4,3 кв. м, душова № 13 площею 3,2 кв. м, тамбур № 14 площею 1.4 кв. м, коридор № 15 площею 36,9 кв. м, кімната охорони № 16 площею 11,3 кв. м, приймальня № 17 площею 8,2 кв. м, вбиральня № 18 площею 1,7 кв. м, вбиральня № 19 площею 1,7 кв. м, вмивальник № 20 площею 3,3 кв. м, кладова № 21 площею 1,8 кв. м, кабінет № 22 площею 8,3 кв. м, кабінет № 23 площею 6,6 кв. м, цех № 24 площею 131,5 кв. м, цех № 25 площею 64,8 кв. м, дізельна літ. В-1, насосна літ. 3-1, огорожа № 1, ворота огорожі № 2, артезіанська свердловина № 3, водонапірна вежа № 4; - припинити право спільної часткової власності між позивачем та відповідачем у нерухомому майні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рух справи Ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків (а.с. 70-71 т.1). На усунення недоліків позивачем до суду 03 листопада 2022 року надано відповідно до ухвали про залишення без руху позовної заяви копію квитанції про сплату судового збору в сумі 992 грн 40 коп. (а.с. 74 т.1). Ухвалою від 04 листопада 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с. 75-76 т.1). Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Комунальне підприємство «Малоперещепинська агенція розвитку» (надалі також третя особа, КП «Малоперещепинська агенція розвитку») (а.с. 123-124 т.1). Ухвалою суду від 03 січня 2023 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 90 днів (а.с. 130 т.1). 20 лютого 2023 року суд своєю ухвалою відмовив у задоволенні заяви позивача [PERSON] про витребування доказів в порядку забезпечення доказів у цивільній справі № 542/1351/22 (а.с. 201-202 т. 1). Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту [PERSON] (а.с. 203-205 т. 1). 29 березня 2023 року до суду надійшло клопотання судового експерта [PERSON] від 07 березня 2023 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 220 т. 1). 29 березня 2023 року суд своєю ухвалою поновив провадження у справі (а.с. 222-223 т. 1). Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року задоволено клопотання експерта щодо витребування у позивача [PERSON] документів, необхідних для проведення експертизи (а.с. 239-240 т. 1). 04 липня 2023 року до суду надійшло клопотання судового експерта [PERSON] від 30 червня 2023 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 7 т.2). 04 липня 2023 року суд своєю ухвалою поновив провадження у справі (а.с. 9-10 т. 2). Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року задоволено клопотання експерта щодо витребування у позивача [PERSON] документів, необхідних для проведення експертизи (а.с. 92-93 т. 2). 21 листопада 2023 року до суду надійшов лист судового експерта [PERSON] про зняття з виробництва експертизи, у зв`язку з не оплатою послуг експерта стороною позивача [PERSON] . Матеріали цивільної справи повернуті до суду (а.с. 128 т. 2). 23 листопада 2023 року суд своєю ухвалою поновив провадження у справі (а.с. 130-131 т. 2). Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 119-120 т.3). 13 серпня 2024 року суд своєю ухвалою оголосив перерву у судовому засіданні та визнав обов`язковою явку представника третьої особи Комунального підприємства «Малоперещепинська агенція розвитку» в судове засідання (а.с. 167-168 т.3). Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача належним та залучення третьої особи у цивільній справі № 542/1351/22 (а.с. 206-207 т.3) Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у цивільній справі № 542/1351/22 (а.с. 208-209 т.3). Ухвалою суду\~від 31\~жовтня 2024\~року відмовлено\~у задоволенні\~заявипозивача про винесення окремої ухвали щодо судового експерта [PERSON] у цивільній справі № 542/1351/22 (а.с. 257-258 т.3). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу 27 серпня 2020 року набув у власність 39/100 часток нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення в будівлі хлібзаводу, літер А-1, загальною площею 382,5 кв.м. Також, [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу 07 жовтня 2020 року набув у власність 3/25 часток нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення в будівлі хлібзаводу, літ. А-1, загальною площею 127,7 кв.м. У позові зазначено, що другим співвласником нерухомого майна є територіальна громада відповідно до приписів частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Позивач акцентував увагу на тому, що він разом із відповідачем є співвласниками нерухомого майна і його власність складає 51/100 часток нерухомого майна. [PERSON] \~зазначив,\~оскільки між\~співвласниками відсутня\~згода щодо\~добровільного поділу\~нерухомого майна,\~яке знаходиться\~за адресою:[ADDRESS] , він з метою\~вільного користування\~та розпорядження\~своїм майном, враховуючи приписи статті 364 ЦК України, звернувся до суду з позовом про припинення спільної часткової власності на відповідне нерухоме майно та його поділ майна згідно з частками, які перебувають у його власності та власності територіальної громади. Поділ майна просив здійснити відповідно до висновку експерта [PERSON] № 78 за результатами експертного будівельно-технічного дослідження на замовлення [PERSON] від 27 вересня 2021 року. 23 листопада 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 84-90 т.1), за змістом якого представник Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. Зокрема, ним акцентовано увагу на те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, номер запису про право власності/довірчої власності: 32895546 від 20.08.2019, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Товстолужською Оксаною Володимирівною зареєстровано право власності на частку 49/100 нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] за Комунальним підприємством «Малоперещепинська агенція розвитку», код ЄДРПОУ: 43016361 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1631 від 20.08.2019. 3 огляду на вищезазначене, Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області не може бути відповідачем по даній справі, так як право власності на частку майна не зареєстровано за Новосанжарською селищною радою Полтавського району Полтавської області, а співвласником майна відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Комунальне підприємства «Малоперещепинська агенція розвитку» код ЄДРПОУ: 43016361. 09 січня 2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи ПП ПБТІ «Інвентаризатор» на позовні вимоги та відзив (а.с. 133-135т. 1), відповідно до яких вказано про технічну можливість поділу спірного нерухомого майна, що вбачається з висновків ПП ПБТІ «Інвентаризатор» та з результатів обстеження майна. Третя особа погодилась з можливість поділу такого нерухомого майна відповідно до висновку експерта [PERSON] № 78 за результатами експертного будівельно-технічного дослідження на замовлення [PERSON] від 27 вересня 2021 року. Обставин, які перешкоджають позивачу у реалізації права на поділ майна, третьої особою не встановлено. Із аргументом відповідача про те, що він є неналежним відповідачем у справі, третя особа не погодилась, зазначивши, що первинні підстави власності належать відповідачу, а право похідного характеру, таке як право господарського відання, належить третій особі - Комунальному підприємству «Малоперещепинська агенція розвитку». Отже, на думку ПП ПБТІ «Інвентаризатор», поділ майна повинен бути здійснений між позивачем та відповідачем. 26 січня 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 169-171 т.1), за змістом якої вказано, що співвласником спірного майна є саме відповідач, оскільки відповідно до статуту Комунального підприємства «Малоперещепинська агенція розвитку» у розділі «Майно» зазначено, що усе набуте майно підприємства є власністю територіальної громади, а за підприємством усе майно закріплене на похідному праві господарського відання. Оскільки відповідач ухиляється від поділу майна, він перешкоджає [PERSON] у реалізації його права власності, з огляду на що останній наполягає на поділі майна відповідно до висновку експерта [PERSON] № 78 за результатами експертного будівельно-технічного дослідження на замовлення [PERSON] від 27 вересня 2021 року. 18 грудня 2023 року до суду ПП ПБТІ «Інвентаризатор» надані документи про технічну можливість поділу нерухомого майна: висновки про розрахунок часток об`єкту нерухомого майна від 20.07.2023 № 7771, № 7772 (а.с. 148-153 т.2), акт фактичного користування (а.с. 154-155 т.2), що складені ПП ПБТІ «Інвентаризатор». 15 січня 2024 року позивачем до суду надані рішення медіатора «Про закриття медіаційного провадження на стадії підготовчої медіації» від 26.12.2023 № 31 (а.с. 6-7 т.3), звіт з незалежної оцінки майна 51/100 часток нежитлових будівель та споруд, а саме: приміщення в будівлі хлібзаводу літера А-1 загальною площею 510,2 м2, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-33 т.3). 20 лютого 2024 року від ПП ПБТІ «Інвентаризатор» надійшли пояснення (а.с. 88-91 т.3), в яких повторно наголошено на тому, що позивач має право власності на нерухоме майно, що є предметом спору. Обсяг права виражений у розмірі часток. Право власності зареєстровано в державному реєстрі прав на підставі укладених нотаріально-посвідчених договорів. Оскільки нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності позивачу та Новосанжарській селищній раді, позивач надав пропозицію щодо вирішення питання його поділу, у задоволенні якої відповідач відмовив. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що між сторонами є спір, останній має бути вирішений у суді, а майно має бути поділено, оскільки технічна можливість його поділу встановлена висновком експерта [PERSON] № 78 від 27 вересня 2021 року. 13 травня 2024 року від ПП ПБТІ «Інвентаризатор» надійшли пояснення (а.с. 134-138 т.3), в якіх повторно зазначено про право позивача щодо поділу нерухомого майна та про технічну можливість такого поділу, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами, зокрема, копіями висновку про розмір часток, висновку про поділ, акта фактичного використання, висновком експерта [PERSON] № 78 від 27 вересня 2021 року. Правом подати заперечення на відповідь на відзив Новосанжарська селищна рада не скористалась. Від третьої особи Комунального підприємства «Малоперещепинська агенція розвитку» до суду пояснень щодо позовних вимог не надходило. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 247-249 т. 3), клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, про причини неявки не повідомляв. У наданій до суду заяві 15 січня 2024 року [PERSON] просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про необхідність задоволення його позовних вимог (а.с. 1-4 т.3). Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та здійснити поділ майна між позивачем та відповідачем. Представник відповідача Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Третя особа Комунальне підприємство «Малоперещепинська агенція розвитку» не забезпечила явку свого уповноваженого представника в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання третя особа повідомлялась належним чином (а.с. 250-252 т. 3), клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, про причини неявки не повідомляла. Встановлений ухвалою суду від 13 серпня 2024 року обов`язок щодо явки в судове засідання представника Комунального підприємства «Малоперещепинська агенція розвитку» така третя особа не виконала. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, пояснення представника третьої особи Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27 серпня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В., реєстровий № 1497, продавець Комунальне підприємство «Малоперещепинська агенція розвитку» передала у власність [PERSON] 39/100 часток нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення в будівлі хлібзаводу літер А-1 загальною прощею 382,5 кв.м. (а.с. 6-7 т.1). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 223339172 від 09.09.2020, за [PERSON] зареєстроване право приватної спільної часткової власності на 39/100 частки на об`єкт нерухомого майна приміщення в будівлі хлібзаводу літер А-1 загальною площею 382,5 кв.м (а.с. 9 т.1). Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2020 року, реєстровий № 1802, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В., продавець Комунальне підприємство «Малоперещепинська агенція розвитку» передала у власність [PERSON] 3/25 частки нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення в будівлі хлібзаводу літер А-1 загальною прощею 127,7 кв.м. (а.с. 12-13 т.1). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 231707785 від 09.11.2020, за [PERSON] зареєстроване право приватної спільної часткової власності на 3/25 частки на об`єкт нерухомого майна приміщення в будівлі хлібзаводу літер А-1 загальною площею 127,7 кв.м (а.с. 16 т.1). Зі змісту розділу 1 «Предмет договору» договору купівлі-продажу від 27.08.2020 реєстровий № 1497 та розділу 1 «Предмет договору» договору купівлі-продажу від 07.10.2020 реєстровий № 1802 вбачається, що об`єкти, які придбані [PERSON] , належать на праві власності Комунальному підприємству «Малоперещепинська агенція розвитку» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Товстолужанською О.В. 20 серпня 2019 року за реєстровим номером № 1631. З наданої до суду копії договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Товстолужанською О.В. 20 серпня 2019 року за реєстровим номером № 1631 (а.с. 52-54 т. 2), судом встановлено, що Комунальне підприємство «Малоперещепинська агенція розвитку» придбало у Приватного підприємства «Суматра» у власність нежитлові будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ). У цьому договорі у пункті 1.2. розділу 1 «Предмет договору» вказано, що вищевказане майно належить продавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 07.03.2006 приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М., за реєстровим № 232. В свою чергу, з наданої до суду копії договору купівлі-продажу від 07.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М., за реєстровим № 232, вбачається, що Приватне підприємство "Суматра" купила у гр. [PERSON] нежитлові будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , що складаються в цілому з хлібзаводу літ. А-1 з цегли, загальною площею 963,4 кв.м., дизельної літ. В-1 з цегли загальною площею 31, кв.м., сарая літ. Б-1 з цегли загальною площею 47 кв.м., вбиральні літ. Ж дощаної, огорожі №1-3 дощаної (а.с. 43 т.2). В договорі зазначено, що нежитлові будівлі належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВВВ №653099, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. 28 березня 2004 року за реєстровим № 321. Також, відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу серії ВВВ №653099, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівською В.М. 28 березня 2004 року за реєстровим № 321/322 встановлено, що [PERSON] придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дари України» нежитлові будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , і складаються в цілому з хлібокомбінату літ. А-1 з цегли, дизельної літ. В-1 з цегли, сарая літ. Б-1 з цегли, вбиральні літ. Ж дощаної, огорожі №1-3 з металевої сітки (а.с. 41 т.2). Зі змісту цього договору вбачається, що зазначені нежитлові будівлі належать ТОВ «Дари України» на підставі ухвал Господарського суду Полтавської області. Зокрема, відповідно до наданої копії ухвали Господарського суду Полтавської області від 14.03.2003 встановлено, що суд зобов`язав КП ПБТІ «Інвентарізатор» здійснити реєстрацію права власності за ТОВ «Дари України», зокрема, нежитлових приміщень майнового комплексу, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39-40 т.2). Відповідно до інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості від 20.03.2023 року № 326293899, вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 39/100 частки на об`єкт нерухомого майна приміщення в будівлі хлібзаводу літер А-1 загальною площею 382,5 кв.м, а також 3/25 частки нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення в будівлі хлібзаводу літер А-1 загальною прощею 127,7 кв.м. Поряд з цим також вбачається, що 49/100 часток нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] належить Комунальному підприємству «Малоперещепинська агенція розвитку», код ЄДРПОУ 43016361 (а.с. 54-55 т.3). Отже, встановлено, що нежитлові будівлі за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] та Комунальному підприємству «Малоперещепинська агенція розвитку» на праві спільної часткової власності, а саме: позивачу - 39/100 + 3/25 частини, а Комунальному підприємству «Малоперещепинська агенція розвитку» - 49/100 частин. Згідно з висновком експерта за результатами експертного будівельно-технічного дослідження на замовлення [PERSON] № 78 від 27 вересня 2021 року, складеним судовим експертом [PERSON] , встановлена технічна можливість виділення у самостійний об`єкт нерухомого майна : 39/100 + 3/25 =51/100 частин нежитлових будівель за вказаною адресою. Запропоновано включити до 51/100 частин, які виділяються [PERSON] : частину хлібзаводу\~літ.А-1\~загальною площею\~382,5+127,7\~=\~510,2\~м2\~у складі\~приміщень:\~коридор №1\~площею 8,6м2.,\~склад №2\~площею 9,1м2,\~коридор №\~3\~площею 11,9\~м2,\~склад №4\~площею 98,1м2,\~склад №5\~площею 33,7\~м2,\~цех №8\~площею 39,5\~м2,\~коридор №9\~площею 3,7 м2, тамбур №9а площею 1,8м2, санвузол № 10 площею 3,1 м2, коридор №11 площею 15,7м2, вмивальник №12 площею 4,3 м2, душова № 13 площею 3,2м2, тамбур №14 площею 1,4м2, коридор № 15 площею 36,9м2, кімната охорони №16 площею 11,3м2, приймальня №17 площею 8,2 м2, вбиральня №18 площею 1,7м2, вбиральня №19 площею 1,7м2, вмивальник № 20 площею 3,3 м2, кладова № 21 площею 1,8м2, кабінет № 22 площею 8,3м2, кабінет № 23 площею 6,6м2, цех №24 площею 131,52, цех №25 площею 64, 8м2; дизельну літ. В-1, насосну літ. З-1, огорожу №1, ворота огорожі № 2, артезіанську свердловину № 3, водонапірну вежу№ 4. Враховуючи викладене, а також, зважаючи на недосягнення згоди між [PERSON] та Новосанжарською селищної радою Полтавського району Полтавської області про добровільний поділ спірного нерухомого майна, позивач звернувся до суду із відповідним позовом та просив поділити належне\~на праві\~спільної часткової\~власності відповідачеві\~Новосанжарській об`єднаній\~територіальній громаді\~Полтавського району\~Полтавської області\~в особі\~Новосанжарської селищної\~ради Полтавського\~району Полтавської\~області та\~позивачеві [PERSON] \~нерухоме майно,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~визнати за\~ [PERSON] речове\~право власності\~часткою 1/1\~на нерухоме\~майно,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а саме:\~літер А\~-1\~загальна площа\~510,\~2\~кв.\~м,\~у складі\~приміщень:\~коридор №\~1\~площею 8,6\~кв.\~м,\~склад №\~2\~площею 9,1\~кв.\~м,\~коридор №\~3\~площею 11,9\~кв.\~м,\~склад №\~4\~площею 98,1\~кв.\~м,\~склад №\~5\~площею 33,7\~кв.\~м,\~цех №\~8\~площею 39,5\~кв.\~м,\~коридор №\~9\~площею 3,7\~кв.\~м,\~тамбур №\~9а\~площею 1,8\~кв.\~м,\~санвузол №\~10\~площею 3,1\~кв.\~м,\~коридор №\~11\~площею 15,7\~кв.\~м,\~вмивальник №\~12\~площею 4,3\~кв.\~м,\~душова №\~13\~площею 3,2\~кв.\~м,\~тамбур №\~14\~площею 1.4\~кв.\~м,\~коридор №\~15\~площею 36,9\~кв.\~м,\~кімната охорони\~№ 16\~площею 11,3\~кв.\~м,\~приймальня №\~17\~площею 8,2\~кв.\~м,\~вбиральня №\~18\~площею 1,7\~кв.\~м,\~вбиральня №\~19\~площею 1,7\~кв.\~м,\~вмивальник №\~20\~площею 3,3\~кв.\~м,\~кладова №\~21\~площею 1,8\~кв.\~м,\~кабінет №\~22\~площею 8,3\~кв.\~м,\~кабінет №\~23\~площею 6,6\~кв.\~м,\~цех №\~24\~площею 131,5\~кв.\~м,\~цех №\~25\~площею 64,8\~кв.\~м,\~дізельна літ.\~В-1,\~насосна літ.\~3-1,\~огорожа №\~1,\~ворота огорожі\~№ 2,\~артезіанська свердловина\~№ 3,\~водонапірна вежа\~№ 4;та припинити право спільної часткової власності між позивачем та відповідачем у нерухомому майні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку правовідносинам, що склались, суд виходить з такого. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частинами 1, 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 вказано, що право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16. Вказавши також, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Висновок щодо правозастосування З матеріалів справи вбачається, що спірний об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] та Комунальному підприємству «Малоперещепинська агенція розвитку». Відповідні обставини підтверджуються дослідженими договорами купівлі-продажу майна від 27.08.2020 та від 07.10.2020. Зокрема, зі змісту розділу 1 «Предмет договору» договору купівлі-продажу від 27.08.2020 реєстровий № 1497 та розділу 1 «Предмет договору» договору купівлі-продажу від 07.10.2020 реєстровий № 1802, на підставі яких позивач набув у власність свою частку нерухомого майна вбачається, що об`єкти, які придбані [PERSON] належали на праві\~власності Комунальному підприємству «Малоперещепинська агенція розвитку» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Товстолужанською О.В. 20 серпня 2019 року за реєстровим номером № 1631. Також, те, що позивач та КП «Малоперещепинська агенція розвитку» є співвласниками вказаного майна підтверджується інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості від 20.03.2023 року № 326293899 (а.с. 54-55 т.3). Оскільки учасники спільної часткової власності мають право на зазначене майно пропорційно своєї частки в ньому, суд, здійснюючи виділ частки зі спільного майна, повинен виділити його співвласнику таку частину майна, яка відповідає розміру та вартості його частки. Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18. З огляду на викладене, суд зазначає, що поділ спільного майна має бути здійснений між співвласниками майна, тобто між позивачем та саме КП «Малоперещепинська агенція розвитку». Аргумент позивача, викладений у відповіді на відзив, відносно того, що відповідно до статуту КП «Малоперещепинська агенція розвитку», усе майно підприємства є власністю територіальної громади, не відповідає дійсності, оскільки у статуті КП «Малоперещепинська агенція розвитку» від 2019 року в розділі 3. «Майно» вказано, що майно підприємства знаходиться у комунальній власності і закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Поряд з цим, та обставина, що спірне майно належало на праві власності КП «Малоперещепинська агенція розвитку» підтверджується договорами купівлі- продажу від 27.08.2020 реєстровий № 1497, та від 07.10.2020 реєстровий № 1802, де зазначено, що об`єкти, які придбані [PERSON] належали на праві\~власності Комунальному підприємству «Малоперещепинська агенція розвитку». Судом не встановлені підстави для висновку про те, що Новосанжарська об`єднана територіальна громада в особі Новосанжарської селищної ради є співвласником спірного майна, не вбачається підстав для висновку, що поділ спірного майна має бути здійснений саме між [PERSON] та Новосанжарської селищної радою, оскільки співвласником нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , є КП «Малоперещепинська агенція розвитку», якій належить 49/100 часток такого нерухомого майна. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18, провадження № 61-697св20. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новосанжарської територіальної громади в особі Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, як до відповідача, про поділ майна, визнання речового права, припинення права спільної часткової власності між позивачем та відповідачем. 23 листопада 2022 року від представника відповідача - Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області - до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого наголошувалось, що Новосанжарська селищна рада не може бути відповідачем по даній справі, так як право власності на частку майна не зареєстроване за Новосанжарською селищною радою, а співвласником майна відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Комунальне підприємство «Малоперещепинська агенція розвитку» (а.с. 84-90 т. 1). З відповідними аргументами позивач був ознайомлений, з огляду на що подав до суду 12.12.2022 заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи КП «Малоперещепинська агенція розвитку». Більше того, 26.01.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої він виклав свої міркування щодо належності і правильності визначеного ним суб`єктного складу учасників відповідної справи, зокрема, про те, що ним вірно визначений відповідач (а.с. 169-171 т.1). В судовому засіданні з розгляду справи по суті 16 травня 2024 року представником Новосанжарської селищної ради оголошено вступне слово, у якому вказано про те, що селищна рада не є належним відповідачем у справі. Однак, позивач до закінчення підготовчого провадження у справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Лише після закриття підготовчого провадження у справі та після початку розгляду справи по суті, представник позивача заявив 10 вересня 2024 року клопотання про заміну первісного відповідача Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, належним відповідачем Комунальним підприємством «Малоперещепинська агенція розвитку», а також про залучення Новосанжарської селищної ради до участі у справі в якості третьої особи. З огляду на відсутність правових підстав для задоволення заявленого клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем та залучення третьої особи, оскільки таке клопотання подано після закриття підготовчого засідання і позивач не довів, що не знав та не міг знати про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача, залучення третьої особи, суд своєю ухвалою від 10 вересня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача належним та залучення третьої особи у цивільній справі № 542/1351/22 відмовив. На підтвердження тієї обставини, що саме Новосанжарська об`єднана територіальна громада в особі Новосанжарської селищної ради є належним відповідачем у справі, представник третьої особи адвокат Тукало В.І. надав до суду протокол опитування особи за її згодою, за змістом якого адвокат опитав керівника КП «Малоперещепинська агенція розвитку» Лейкіна С.М. Суд не приймає цей доказ при вирішенні справи оскільки, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, і обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що Новосанжарська об`єднана територіальна\~громада Полтавського\~району Полтавської\~області в\~особі Новосанжарської\~селищної ради\~Полтавського району\~Полтавської областіне є зобов`язаною за вимогою позивача особою, оскільки позовні вимоги мали бути заявлені до співвласника майна КП «Малоперещепинська агенція розвитку». Отже, оскільки Новосанжарська об`єднана територіальна\~громада Полтавського\~району Полтавської\~області в\~особі Новосанжарської\~селищної ради\~Полтавського району\~Полтавської областіне є належним відповідачем у справі, у задоволенні позову необхідно відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні в позові у повному обсязі, підстави для вирішення питання щодо розподілу судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed