Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2016, який рішенням суду від 22.06.2022 розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] . Під час під час шлюбу ними як подружжям було придбано транспортний засіб Nissan Qashqai, 2014 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований на [PERSON] . Право позивача на частку у даному майні відповідач заперечує і не згідна добровільно сплатити грошову компенсацію за частки. Згідно звіту про оцінку автомобіля від 31.01.2024, його ринкова вартість становить 481 068,00 грн. Просить стягнути з відповідачки компенсацію вартості спільного майна подружжя - частини транспортного засобу у розмірі 240 534 грн., а також судові витрати у справі. 1.2 Відповідачка у встановлений законом строк правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою головуючого судді Ральця Р.В. від 21.03.2024 відкрито провадження в справі і призначено підготовче засідання. 20.05.2024 ухвалою суду завершено підготовчі дії та призначено справу до судового розгляду. Крім того, даною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 05.08.2024 витребувано докази в зв`язку із невиконанням ухвали від 20.05.2024. Витребувані докази надійшли суду 28.08.2024. 04.10.2024 ухвалою суду справу прийнято в провадження головуючої судді Жуковської О.Ю та ухвалено розгляд продовжити зі стадії судового розгляду. Представник позивача адвокат Лопухович А.О. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання двічі не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд не визнає їх поважними та розглядає справу в її відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2016. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 20.06.2022 шлюб між сторонам розірвано (а.с.10, 11). Згідно інформації, територіальним сервісним центром № [NUMBER] ГСЦ МВС від 28.08.2024, за [PERSON] , [INFO] , тобто в період перебування у шлюбі з [PERSON] , зареєстровано транспортний засіб Nissan Qashqai, 2014 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с.70). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля Nissan Qashqai, 2014 року випуску, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.24). Згідно звіту кваліфікованого оцінювача ТОВ «Гранд Експерт - 2020» від 21.01.2024 про оцінку автомобіля марки Nissan Qashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , власник [PERSON] , його ринкова вартість станом на 31.01.2024 становить 481 068 грн. Оцінка здійснювалась методом порівняння. Згідно звіту КТЗ оглядався (а.с.12-19). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), Верховного Суду України у справі №6-843цс17 від 24.05.2017 року. Спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17, постанова Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19). Відповідно ч. 1, 2, 3 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 68 СК України, зазначається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), і підстав для відступу від такої позиції не вбачається. Відповідно частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо поділу майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності. Сторони придбали транспортний засіб Nissan Qashqai, д.н.з. [NUMBER] , під час перебування у шлюбних відносинах. Згідно норм чинного законодавства за ст. 60, 70 СК України, позивач по справі, як чоловік, має право на 1/2 частину спірного автомобіля. Позивачем надано оцінку, якою визначено вартість транспортного засобу станом на 31.01.2024 що становить 481 068 грн. Звіт про оцінку виконаний оцінювачем відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, тому суд покладає його в обґрунтування рішення як доказ, що підтверджує вартість спірного автомобіля. В підсумку, позивачем доведено свою позицію суду і на його користь з відповідача необхідно стягнути компенсацію, що становить частки ринкової вартості автомобіля Nissan Qashqai, д.н.з. [NUMBER] , а саме: 240 534 грн. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, наявні підстави для стягнення з відповідачки судового збору у дохід держави. Крім того, за ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно матеріалів справи, за проведення звіту оцінки транспортного засобу позивачем було сплачено 1600 грн., що підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved