Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] у шлюбі позивача та відповідачки народилася донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданий 07 грудня 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис 756. З початку військового вторгнення РФ на Україну сторони та їх дочка є внутрішньо переміщеними особами. Військовий стан фактично припинив шлюбні відносини сторін, тому позивач звернувся до Виноградівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. 05.07.2024 року Виноградівський районний суд у справі № 299/3733/24 ухвалив рішення про розірвання шлюбу. Відповідачка сприйняла розлучення як належний і закономірний результат. Для відповідачки це вже другий шлюб, від першого шлюбу в неї є дочка - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 18 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного райуправління юстиції м.Миколаєва, актовий запис 511. Остання проживає за кордоном у м.Варшава і відповідачка часто буває в неї і своє майбутнє більше пов`язує з старшою дочкою. Відповідачка вручила позивачу нотаріально посвідчену заяву, якою надала всі відповіді щодо її намірів про виховання та утримання спільної з позивачем доньки. А саме, вона заявила, що працює в Польші в м. Варшаві та не може брати участь у вихованні та утриманні дочки, [PERSON] . Позивач вказує, що для повноцінного захисту соціальних та економічних прав його доньки, як найповного дотримання та захисту її життєвих інтересів, які позивач, як батько, за умови самоусунення матері, повинен забезпечити, - необхідно встановити факт про те, що він самостійно виховує та утримує дитину. Ця необхідність викликана тим, що в усіх діях щодо дочки, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, - завжди питають про матір дитини та її роль у житті дочки. Позивач є підприємцем, займається грузовими автомобільними перевезеннями, має стабільний істотний дохід, його робочий день дозволяє займатися з донькою підготовкою до уроків, оскільки вона навчається дистанційно (онлайн) в Миколаївському ліцеї №40, проводити разом дозвілля, брати постійну безпосередню участь у фізичному та духовному розвитку дитини, забезпечувати позашкільні заняття та іншим чином піклуватися про неї. Разом із позовною вимогою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини позивач просить суд вирішити питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дочки. Домовленості про сплату аліментів між ними немає. Відповідачка ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Вона не має постійного та регулярного доходу, тому позивач просить стягувати з відповідачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 10000,00 (десять тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідачка будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з"явилася, відзив на позов не подала, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність згідно наявних матеріалів справи. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 27 листопада 2010 року у шлюбі позивача та відповідачки народилася донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданий 07 грудня 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис 756. З початку військового вторгнення РФ на територію України, [PERSON] , [PERSON] , та їх донька [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами. Спільне подружнє життя у сторін не склалося і 05.07.2024 року Виноградівський районний суд у справі № 299/3733/24 ухвалив рішення про розірвання шлюбу. Як встановлено з матеріалів справи дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , як внутрішно переміщена особа проживає з батьком, позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де їй створено всі необхідні умови для виховання, розвитку та навчання. Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судом встановлено, що позивач має постійне місце проживання, працевлаштований, має стабільний дохід, утримує дитину матеріально, спиртні напої не вживає, аморальний спосіб життя не веде. Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує дочку матеріально та піклується про неї, має житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дочку усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про її фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до її внутрішнього світу. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток. Відповідачка, мати дитини проживає окремо від сім`ї , самоусунулась від виховання та утримання дочки [PERSON] , життям її не цікавиться, зв`язків з дитиною не підтримує. Згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Лапчак Г.І. 27.07.2024 за реєстровим номером 1690, [PERSON] , діючи добровільно та без будь-якого примусу, фізичного чи психічного тиску, і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, даною заявою повідомила, що її шлюб з [PERSON] розірваний судовим рішенням у 2024 році. На протязі останніх півтора року вона працює і проживає в Польщі, а їх дочка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , проживає разом з батьком, який її самостійно виховує і утримує. На даний час вона, [PERSON] , працює в м.Варшава, Польща разом з дочкою від першого шлюбу [PERSON] і у зв`язку з цим не може брати участь у вихованні і утриманні дочки. Верховним Судом України звернуто увагу на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню в судовому порядку, наводиться в ст. 315 ЦПК України не є вичерпним. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Даний факт, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав та можливість безперешкодної реалізації особистих прав позивача. Встановлення факту перебування дочки сторін на особистому утриманні та самостійному вихованні позивача, необхідно з метою захисту прав та інтересів позивача та дитини та прав як батька, у тому числі, переміщення разом з дитиною без нотаріальної згоди матері тощо. Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає. Таким чином з матеріалів справи встановлено, що дитина сторін дочка [PERSON] , перебуває на самостійному вихованні та повному майновому утриманні свого батька, позивача по справі [PERSON] , у зв`язку з чим вимога позивача про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 184 Сімейного кодексу України\~встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що дитина сторін проживає з батьком. Мати дитини коштів на утримання дочки не надає. Відповідачка є працездатною, а тому суд вважає, що відповідачка, як мати, зобов`язана брати участь в утриманні дочки. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідачки, як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини та вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання спільної з позивачем дитини у розмірі по 10000 грн щомісячно, від дня пред`явлення позову до повноліття дитини. Згідно з ч.1\~ст.191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 605,60 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки. Відповідно до ч.6 ст.\~141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів, відтак із відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved