Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Буринський ВДРАЦС відділ у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління МЮ про визнання батьківства, який мотивує тим, що у 2015 році він познайомився з [PERSON] , після чого вони мали між собою відносини як чоловіка та жінки та тимчасово проживали разом. На той час відповідачка в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Взимку 2018 року [PERSON] повідомила його проте, що вона вагітна і вони почали чекати на народження дитини. [INFO] [PERSON] у КНП Сумської обласної ради «Обласний перинатальний цент» народила дівчинку, якій вони дали ім`я [PERSON] . Після народження дитини відносини у них почали погіршуватися і вони перестали проживати разом, але [PERSON] дозволяла йому бачитися з дитиною. Він вважав, що [PERSON] фактично і юридично його дочка. Півтора роки тому [PERSON] залишила дитину на свою матір і поїхала до Угорщини на заробітки, проте він постійно спілкується з дитиною, із дозволу матері відповідачки проводить з дитиною вільний час, а також періодично забирає дитину до себе до м. Києва. Через деякий час відповідачка повідомила його про те, що в свідоцтві про народження дитини, він не записаний як батько, а актовий запис про батька внесений за її вказівкою відповідно до ст.135 СК України, що його здивувало, оскільки він вважав, що він записаний батьком Злати. 22.02.2024 року, коли дитину призвели до нього і вона гостювала в нього за місцем його проживання в квартирі [ADDRESS] , він разом з дитиною звернувся до ТОВ «Лабораторія Др. Рьодгера», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, буд.13, офіс 48 з метою проведення тесту на батьківство. 04.03.2024 року він отримав з лабораторії результат на батьківство, відповідно до якого він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . На підставі вищенаведеного просив суд визнати [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , виключити з актового запису про народження [PERSON] , відомості про батька та не внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , а саме: зазначити у графі «Батько» - « [PERSON] », громадянин України, у графі «Прізвище» дитини - « [PERSON] », у графі «По-батькові» - « [PERSON] ». Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 11.05.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 04.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Сторони, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання жодного разу не з`явились та про причини неявки не повідомили. Від представника позивача адвоката Бондаря А.В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку із його участю в слідчих діях у кримінальному провадженні. Представник третьої особи Буринського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав листа в якому повідомив наступне. В архіві відділу зберігається документ про народження [PERSON] , складений Буринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11.10.2018. Державна реєстрація народження дитини проведена з дотриманням вимог ч.1 ст.135 СК України із зазначенням відомостей про батька за вказівкою матері. Нормами ст.126 визначено походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Станом на 14.05.2024 мати дитини та особа, яка визнає себе батьком дітей, до відділу не зверталися. Просила розглянути справу без присутності представника відділу. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, підстави для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи відсутні, оскільки жодних доказів на підтвердження неможливості його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції ним не надано та про можливість надання таких доказів до наступного судового засідання в клопотанні не вказано, а тому суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , що вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.62-63). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст.7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Як висловився Європейський суд з прав людини в рішенні «М.Т. проти України» (заява №950/17) від 19.03.2019, біологічного батька не можна повністю виключати з життя дитини, якщо не існують відповідні підстави це зробити, які стосуються найкращих інтересів дитини. У відповідності до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial