Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог заначено, що 26.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5441614 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого, відповідачу було надано кредит в сумі 10000 грн., строком на 30 днів, за процентною ставкою 1,90% в день, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №19.06/23-Ф, у відповідності до якого, ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором №5441614 від 26.01.2022 року. Про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідного повідомлення. Зазначає, що на дату звернення до суду, заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 33210,51 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою від 19.08.2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи (а.с.66). Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного розляду справи. Відповідач\~в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час імісце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленному законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5441614 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М641454» (а.с. 14-19). Згідно умов кредитного договору, відповідачу було надано кредит в сумі 10000 грн., строком на 30 днів, за процентною ставкою 1,90 % в день, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ» №КНО-20.4/79 від 26.06.2023 року про перерахування коштів (а.с. 32). Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Авентус Україна» за Договором про надання споживчого кредиту №5441614 від 26.01.2022 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф (а.с. 44-46), за умовами якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №5441614 від 26.01.2022 року. Згідно п.1.1. Договору Факторингу, за цим договором позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (Клієнта) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу, перехід від Клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до Фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами, скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора право вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору Факторингу №19.06/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5441614. Частиною 1\~статті 205 ЦК України\~визначено , що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній формі ) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах(у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телепайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 611 ЦК Україниу\~разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог\~ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України\~встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054\~Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за договором про надання споживчого кредиту, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» станом на день подання позову 24.06.2024 року в розмірі 29000,00 грн., з яких: 10000,00 грн.- тіло кредиту, 19000,00 грн.- нараховані проценти за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який набув права грошової вимоги за Договором Факторингу №19.06/23-Ф. Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Згідно ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В позовних вимогах позивач просив стягнути інфляційні втрати за жовтень 2022 року-квітень 2024 року в сумі 2747 грн. та 3 % річних за період з 24.09.2022 року по 30.05.2024 року в сумі 1463,51 грн. Частиною другою\~статті 625 ЦК України\~передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, пунктом 18\~Прикінцевих таперехідних положень Цивільного кодексу України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто з 24.02.2022 року відповідач звільнений від відповідальності, визначеної\~статтею 625ЦК України\~згідно вищенаведеної норми права, проте нарахування інфляційних втрат та 3% річних позивач проводить після введення в Україні воєнного стану, який триває на момент ухвалення цього рішення. З огляду на це, у стягненні з відповідача інфляційних втрат та 3% річних слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача судових витрат. Згідно з ч. 1ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої (правової) допомоги, копію договору про надання правничої допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року укладеного між адвокатом Крюковою М.В. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в особі директора Москалюка А.М., звіт про надання правничої (правової) допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 року, з яких вбачається, що витрати на правову допомогу склали 10000 грн., з яких збір та аналіз доказів і документі для подання позовної заяви - 3000 грн., складення позовної заяви - 6000 грн., подання позовної заяви до суду 1000 грн. Фактичне перерахування коштів на суму 10000 грн. за вказаним договором підтверджується платіжною інструкцією №6929 від 30.05.2024 року. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 10000 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, надав клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи. Спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2107,48 грн., пропорційно задоволеним вимогам (87%). На підставі викладеного та

Outcome: partial