Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Магей А.І. 16 вересня 2024 року від імені позивачки пред`явила до [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 3000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття та аліменти за минулий час у розмірі по 3\~000,00 грн. за період з 01 травня 2021 року по 31 серпня 2024 рік в загальній сумі 120\~000,00 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1994 року, під час перебування у якому в них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Мати [PERSON] померла [INFO] . Батько позивачки відповідач [PERSON] проживає в Херсонській області, жодної участі у вихованні та утриманні дитини з 2021 року не приймає. [PERSON] проживає разом з бабою [PERSON] , [INFO] . \~Дитина з батьком не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на її утримання, ні аліменти, ні будь - яку іншу допомогу позивачка від відповідача не отримує. Данієла знаходиться на утриманні баби, яка отримує лише пенсію за віком, яких для проживання недостатньо. Позивачці повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень життя баба сама не може забезпечити. При стягненні аліментів з відповідача просить врахувати те, що він є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім?ї на утриманні не має та працює неофіційно. Також просить врахувати, що позивачка є дитиною з інвалідністю та потребує коштів на лікування. За весь час після смерті матері позивачки, тобто з травня 2021 року [PERSON] не отримувала допомогу від батька, а неодноразові прохання надати матеріальну допомогу залишилися без жодного результату. Також, вважає, що відповідач зобов?язаний сплатити аліменти за минулий час, а саме за період з 01 травня 2021 року по 31 серпня 2024 року (40 місяців) в сумі 120 000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв?язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Доказами несплати грошової та будь-якої іншої допомоги від батька є скріншоти переписки позивачки, написаних батькові. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 29 жовтня 2024 року. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Магей А.І. під час розгляду справи у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, про що свідчить трекінг відстеження про вручення йому поштового відправлення з відміткою «вручено особисто», у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 152 СК України, дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Із копій паспортів, свідоцтв про народження, смерть та акту обстеження матеріально-побутових умов № 1 від 13 травня 2024 року відомо, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] ; матір дитини - [PERSON] померла [INFO] у віці 43 роки (актовий запис № 62); [PERSON] проживає по [ADDRESS] та перебуває на повному утриманні [PERSON] , яка є бабою позивачки (а. с. 5, 7, 8, 11, 12, 13). Згідно\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Оскільки відповідач не надає коштів на утримання своєї дитини, мати позивачки померла, дитина на даний час проживає із бабою, відтак є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивачки. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» у\~2024\~році прожитковий\~мінімум для\~дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 3 196 грн. Із довідки №26 про потребу дитини інваліда, консультаційного висновку №110 від 14.02.2012 року та медичного висновку № 13 від 17 січня 2024 року, видно, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною інвалідом з вродженою вадою серця (а. с. 14-16). При призначенні розміру аліментів судом враховано те, що відповідач є\~ особою працездатного віку, відтак має можливість працевлаштуватися, отримувати дохід та виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини, доказів, які б свідчили про незадовільний стан його здоров"я, а також докази про зміну сімейного стану та наявність на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні. Урахувавши наведені обставини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про присудження аліментів на дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , по 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів за минулі три роки слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з постановою Верховного Суду від 06.08.2018 по справі №748/2340/17 аналіз\~статті 191 СК України\~свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від утримання дитини. Позивачкою долучено до позову знімки екрана телефону, що містять переписку, однак суд критично оцінює вказаний доказ, оскільки не встановлено, що вказані повідомлення були надіслані відповідачу та те, що саме він користується даним номером і такі ним отримані. Враховуючи, що позивачка не надала суду належних доказів, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідачем від її утримання, суд не вбачає підстав у задоволенні позову у частині стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1) ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів і його позов задоволено, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial