Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Пушкар С.В. звернувся в суд із позовом до Бучацької міської ради, [PERSON] , приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пендзей Галини Георгіївни про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що починаючи із 1993 року він постійно проживає та працює у м. Тернопіль. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . Завершення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини припало на квітень 2022 року. У березні 2022 року він у телефонному режимі звернувся до Бучацької державної нотаріальної контори з метою отримати інформацію коли можна приїхати для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не обізнаний з порядком у якому здійснюється спадкування. Проте, йому повідомили, що на час його звернення (березень 2022 року) діє постанова КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою на час дії воєнного стану в Україні перебіг строку на прийняття спадщини зупиняється та отримати свідоцтво про право на спадщину під час війни неможливо. При цьому, йому повідомили що заяву про прийняття спадщини можна буде подати у будь-який час до закінчення війни, так як строки прийняття спадщини зупинені. Разом з тим, позивач зазначає, що на початку літа 2022 року погіршився стан здоров`я його дружини , яка на той час мала третю групу інвалідності. У нього виникла необхідність супроводжувати дружину під час відвідування лікарів та проведення обстежень. Окрім того, у 2023 році у дружини позивача було встановлено онкологічне захворювання, після чого почалися підготовки до операцій та самі операції, на яких позивач намагався бути присутнім. Водночас, [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, що здійснює спеціалізовану медичну практику у м. Тернопіль. Відповідно до графіку роботи позивач працював кожного дня з 09:00 по 18:00, крім неділі. Зазначає, що перебування у постійній психологічній напрузі у зв`язку із смертю матері, початком воєнних дій в Україні, тривалими хворобами дружини, ракетними обстрілами, повітряними тривогами, переживання за безпеку його родини є обґрунтованою та поважною причиною пропуску ним встановленого законом строку для подання заяви на прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . Також однією із причин пропуску строку для прийняття спадщини була його впевненість у тому, що строки для прийняття спадщини зупинені на період дії воєнного стану. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. 20 серпня 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Сверлик О.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що [INFO] померла її баба - [PERSON] , [INFO] помер її батько - [PERSON] . Відзив мотивує тим, відповідач по справі [PERSON] , будучи спадкоємицею першої черги в порядку спадкової трансмісії у встановлений законом строк подала до Бучацької нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її батька. За таких обставин, вважає, що вона подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, а її батько вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] . Зазначає, що позивач [PERSON] є особою, яка не прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] . Крім того, зазначає, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підставу пропуску строку, визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини, самі по собі не свідчать про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення з відповідною заявою про прийняття спадщини. Посилається на практику Пленуму ВСУ в постанові від 30.05.2008 року №7 де зазначено що поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є такі, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. А також на Постанову ВСУ від 24.09.2020 року у справі №310/2327/18, де визначено, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. На підставі вищенаведеного, просить відмовити позивачу у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві. Представник відповідача Бучацької міської ради у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу у його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Приватний нотаріус Чортківського нотаріального округу Пендзей Г.Г. у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить справу розглядати у її відсутності. У вирішенні даної справи покладається на думку суду. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 1216, ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦПК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі №720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19. Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи позивач посилається, як на одну з причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на те, що від нотаріуса він дізнався, що на час війни перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється та отримати свідоцтво про право на спадщину під час війни неможливо. Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22) від 31 січня 2023 року Верховний Суд, надаючи оцінку п. 3 постанови КМУ №164, вважає, що вона суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу України, а тому не підлягає застосуванню. Разом з тим, Верховний Суд у постанові зазначив, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті1270,1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку "присікає" право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України,не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 року №310/2327/18. Крім того, позивач зазначає такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як хвороба дружини, зайнятість на роботі та перебування у психологічній напрузі у зв`язку із смертю матері та початком воєнних дій на території України. Проте позивачем та його представником не надано суду доказів на підтвердження того, що такі обставини були непереборними та існували кожен день пропущеного позивачем строку, що і призвело до не подачі ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а також, беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що позивач, та її представник, не довели існування об`єктивних перешкод для прийняття [PERSON] спадщини, а отже, не довели, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Також, із наданої суду спадкової справи №20/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що 07.06.2022 року спадкоємець за законом [PERSON] подав заяву на прийняття спадщини, після смерті [PERSON] . Доказів того, що позивач [PERSON] раніше звертався до нотаріуса і йому було надано відповідь про те, що реєстри не працюють, а строк для прийняття спадщини зупинено, матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає, що зазначені причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, а тому у даному випадку відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed