Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання поданого позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 2,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 038710, виданого 17.07.2000 року на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року №128. Позивач, відповідно до ст.. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON] та прийняв спадщину фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 2,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011274, виданого 17.07.2000 року на підставі рішення ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року №128. Позивач, відповідно до ст.. 1264 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину фактично, відповідно до положень ст.. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом зі спадкодавцем за однією адресою на день його смерті. Позивач, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини після померлих [PERSON] та [PERSON] , отримав роз`яснення щодо неможливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, так як було виявлено відсутність правовстановлюючих документів та позивачу рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не має можливості. В зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , померлим [INFO] , більше п`яти років за адресою: [ADDRESS] . - встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , спадкового майна, а саме, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,73 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю сері ІV-ОД № 038710 від 17.07.2000 р., виданого на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128, яке належало [PERSON] , померлій [INFO] та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,73 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю сері І-ОД № 011274 від 17.07.2000 р., виданого на підставі рішення XIV сесії XXIII скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128, яке належало [PERSON] , померлому [INFO] - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,73 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю сері IV-ОД № 038710 від 17.07.2000 р., виданого на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] . - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,73 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю сері І-ОД № 011274 від 17.07.2000 р., виданого на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.08.1963 року Кілійським міськбюро ЗАГС Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №225 від 27.08.1963 року. Батьками записані: мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.05.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 148 від 04.05.2000 року. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 038710, виданого 17.07.2000 року головою Кілійської міської Ради народних депутатів вбачається, що [PERSON] , яка мешкає в м. Кілія, на підставі рішення сесії ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128 є власником земельної ділянки площею 2,73 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №679. Згідно повідомлення Одеського державного нотаріального архіву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 2284/01-20 від 16.09.2024 року вбачається, що за результатами перевірки Алфавітних книг спадкових справ та Алфавітних книг заповітів Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області, які були передані на державне зберігання до Одеського державного нотаріального архіву з`ясовано, що інформація в зазначених книгах стосовно заведення спадкових справ та посвідчення заповітів до майна померлої [INFO] [PERSON] - відсутня. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78270368 від 09.09.2024 року. Та згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78270642 від 09.09.2024 року інформація в Спадковому реєстрі, відносно [PERSON] , як заповідача - відсутня. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.04.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 110 від 04.04.2002 року. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 011274, виданого 17.07.2000 року головою Кілійської міської Ради народних депутатів вбачається, що [PERSON] , який мешкає в м. Кілія, на підставі рішення сесії ХІV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128 є власником земельної ділянки площею 2,73 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №678. Згідно акту про встановлення факту від 25.09.2024 року, складеного депутатом Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що [PERSON] , мати [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] та проживала однією сімє`ю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , проживали більше п`яти років до моменту смерті, за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та проживали одним побутом. [PERSON] , [INFO] , на момент смерті [PERSON] , померлого [INFO] , постійно проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] , про що додатково засвідчують сусіди. Згідно повідомлення Одеського державного нотаріального архіву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 2284/01-20 від 16.09.2024 року вбачається, що за результатами перевірки Алфавітних книг спадкових справ та Алфавітних книг заповітів Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області, які були передані на державне зберігання до Одеського державного нотаріального архіву з`ясовано, що інформація в зазначених книгах стосовно заведення спадкових справ та посвідчення заповітів до майна померлого [INFO] [PERSON] - відсутня. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78270409 від 09.09.2024 року. Та згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78270617 від 09.09.2024 року інформація в Спадковому реєстрі, відносно [PERSON] , як заповідача - відсутня. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (п. п. 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ № 5 від 31.03.95). За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що встановлення факту, про який просить позивач, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та мають для позивача юридичне значення (дає право на оформлення права на спадщину), суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , померлим [INFO] , більше п`яти років за адресою: [ADDRESS] , до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно із частиною 1 ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується Державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими районними Радами народних депутатів. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вказує на те, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України (1963 р.), що діяв на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавців [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття. Отже, фактично з моменту смерті спадкодавців, позивач по справі, вважається таким, що прийняв спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому суд приходить до висновку про доведеність факту прийняття спадщини [PERSON] після померлих [PERSON] та [PERSON] та беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу. Як зазначено в п. п. 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved