Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] в вересні 2023 року звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована на день смерті за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] залишила наступне майно: частку в квартирі [ADDRESS] , яка належить померлій на праві власності на підставі договору міни, посвідченого 08.09.1998 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чернишнвим С.О. за реєстровим № 6940. Крім матері співвласниками вказаної квартири є вона - заявник та її син [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] заповіт не залишила. Заявник зазначає, що вона є єдиною дитиною [PERSON] та є першою в черзі на право на спадкування за законом. З 24.04.1993 вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , з 18.09.1998 вона постійно проживала в квартирі [ADDRESS] , її мати була похилого віку, хворіла і потребувала постійного лікування, у зв`язку з чим в 2011 році вона переїхала до квартири [ADDRESS] , де проживала з нею до дня смерті. 08.11.2012 її матері в КП Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4 діагностували рак правої легені, в 2012 та 2013 роках мати декілька разів проходила госпіталізацію в лікарні №4, що також підтверджує факт її проживання в м.Дніпро. Заявник вказує на те, що в обумовлений ЦК України шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що постійне спільне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактичне прийняття спадщини вже дає їй як спадкоємцю після смерті спадкодавця право на спадщину. 09.08.2023 вона звернулась з заявою до державного нотаріуса Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Парусникової І.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті матері. 15.08.2023 державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. Посилаючись на зазначене, заявник просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю спадкоємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) разом із спадкоємцем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини та фактичне прийняття спадщини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2023 для розгляду даної справи була визначена суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Овчиннікова О.С., яка ухвалою від 13.10.2023 відкрила провадження у справі та призначила її до судового розгляду. Ухвалою суду від 15.03.2024 витребувано від Солонянської державної нотаріальної контори Дніпровської області копію спадкової справи [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду від 03.06.2024 № 153 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцева Т.О. Ухвалою суду від 10.06.2024 вказана справа прийнята суддею до провадження та призначено судове засідання по розгляду справи. Ухвалою суду від 10.09.2024 витребувано від Солонянської державної нотаріальної контори Дніпровської області копію спадкової справи [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання учасники справи не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У наданій суду заяві представник заявника просив розглядати справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Як зазначено у пункті 23 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, заявник [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 18 травня 1972 року Жовтневим Будинком щастя Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2009 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 24 квітня 1993 року [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим заявниці після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 237. За життя [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме частка в квартирі [ADDRESS] , яка належить померлій на праві власності на підставі договору міни, посвідченого 08.09.1998 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О. за реєстровим № 6940. Крім [PERSON] співвласниками вказаної квартири є [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] . Право власності зареєстровано КП «ДМБТІ», реєстраційне посвідчення від 01.10.1998 року за реєстровим номером 30а-63. За життя [PERSON] заповіт не залишила. Вважаючи себе спадкоємцем померлої матері [PERSON] , [PERSON] 09.08.2023 звернулася до державного нотаріуса Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Парусникової І.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті матері. Постановою державного нотаріуса Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Парусникової І.О. від 15.08.2023 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини та не проживання постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Відповідно до копії спадкової справи №87/2023, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Парусниковою І.О., копія якої надана на ухвалу суду, з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до нотаріуса звернулась [INFO] [PERSON] . Посилаючись на те, що мати - [PERSON] постійно проживала з нею однією сім`єю на час відкриття спадщини та фактичне прийняття спадщини, та на те, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] необхідно для отримання спадщини після померлої, заявник звернулась до суду з даної заявою про встановлення про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлено, що з 18.09.1998 [PERSON] постійно проживала в квартирі [ADDRESS] , де вона зареєстрована. Її мати - [PERSON] , [INFO] , була похилого віку, хворіла і потребувала постійного лікування, у зв`язку з чим в 2011 році вона переїхала до квартири [ADDRESS] , де проживала з [PERSON] до дня свої смерті. 08.11.2012 матері заявниці - [PERSON] в КП Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4 діагностували рак правої легені; в 2012 та 2013 роках вона декілька разів проходила госпіталізацію в КП «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня №4» м.Дніпра, що підтверджується Випискою №867 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 23.01.2012, Випискою № 22918 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 08.12.2012, Випискою № 4027 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 07.03.2013, Випискою № 5598 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 28.03.2013, Випискою № 19563 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне утворення. Відповідно до Довідки від 28.11.2013 за № 363/0325, виданої Малозахаринською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, [PERSON] на день смерті за місцем своєї реєстрації, а саме в [ADDRESS] не проживала. На підтвердження доводів заявниці в суді надали пояснення свідки [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що бували в гостях у [PERSON] в квартирі [ADDRESS] і бачили там її мати [PERSON] , яка в 2011 році переїхала проживати до доньки [PERSON] , оскільки вона хворіла і потребувала допомоги доньки, за вказаною адресою вона постійно проживала з сім`єю доньки до часу її смерті в 2013 році. Таким чином, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2011 року та на час відкриття спадщини проживали однією сім`єю за адресою проживання [PERSON] , вони мали спільний побут та взаємні права та обов`язки, [PERSON] піклувалась про стан здоров`я матері, оскільки їй було потрібне постійне лікування та догляд в зв`язку з захворюваннями і похилим віком, тобто заявник з матір`ю складали сім`ю у розумінні положень ч.2, 4 ст. 3 СК України. З огляду на встановлені судовим розглядом справи обставини, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] по день її смерті, яка настала [INFO] , тому заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від встановлення вищевказаного факту залежить виникнення спадкових прав заявниці та можливість їх подальшої реалізації, тоді як іншого порядку встановлення такого факту законом не передбачено. На підставі викладеного,

Outcome: approved