Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] батьком її дитини [PERSON] , [INFO] , включити відповідні відомості про батька до актового запису про народження дитини [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивачка пояснила, що на початку лютого 2023 року вона познайомилась з відповідачем [PERSON] , між ними виникли стосунки, та в подальшому вона дізналась про вагітність, про що повідомила відповідача та було спільно прийнято рішення зберегти вагітність та в подальшому створити сім`ю. В червні місяці 2023 року відповідач познайомив її з своїми батьками та надавав матеріальну допомогу, оскільки спільно не проживали. [INFO] народилася доньька [PERSON] , біологічним батьком якої являється [PERSON] , [INFO] . На її прохання з`явитися до органів реєстрації актів цивільного стану для отримання свідоцтва про народження дитини, відповідачем було проігноровано, в зв`язку з чим відомості про батька в свідоцтво про народження дитини внесені відділом реєстрації актів цивільного стану відповідно до ст.135 СК України. На даний час дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач ігнорує доньку, не спілкується з нею та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв`язку з цим, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, відзиву чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, у зв`язку з чим справа розглянута, відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду. На адресу суду двічі надходили клопотання відповідача про зупинення провадження в справі до закінчення військового стану в Україні, оскільки відповідач є військовослужбовцем, ухвалами суду від 14.05.2024р. та 09.07.2024 р. -в їх задоволенні відмовлено. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного Кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК) Із свідоцтва про народження дитини та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.5-68), вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька зазначені, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 09 липня 2024 року судом було призначено судово-генетичну експертизу для вирішення питання чи являється [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , але її було повернуто без виконання з причин неприбуття відповідача на виклики експерта для відібрання зразків. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи викладене, позивачкою доведено та підтверджено доказами визнання дитини відповідачем. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини записаний [PERSON] , що співпадає з ім`ям та по-батькові відповідача, який на проведення судово-генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення не з`явився, а тому суд при вирішенні спору виходив із наявних у матеріалах справи доказів (грошових переказів після відкриття провадження, повідомлення про можливість його батьками та ними особисто забрати дитину до себе). Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки відповідач разом із позивачкою не проживає, матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання доньки. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини, з урахуванням інтересів та потреб в матеріальному забезпеченні дитини. Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Виходячи з наведеного, оскільки на момент звернення до суду з позовом позивачка була звільнена від сплати судового збору в частині однієї з вимог, то з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1211(одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. на користь позивача - за вимогу про визнання батьківства та 1211(одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. на користь держави - за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved