Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Боднарюк Віталій Іванович, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] у с. Рукшин Дністровського району померла [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,75 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с. Рукшин Дністровського району Чернівецької області. Покійна [PERSON] була постійно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , та на день її смерті, у вказаному домогосподарстві була зареєстрована також її донька - [PERSON] [INFO] . Вказує, що згідно заповіту, посвідченого 14.03.2019 року [PERSON] [INFO] , заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 0,75 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у с.Рукшин Дністровського району Чернівецької області, однак йому як спадкоємцю згідно заповіту, не було направлено жодних повідомлень від посадової особи органу місцевого самоврядування про відкриття спадщини, заходи оповіщення спадкоємців також не вживались. Про наявність вказаного заповіту позивачу не було відомо, про його існування він випадково дізнався від спільних знайомих на початку липня 2024 року. У серпні 2024 року він звернувся до Хотинської державної нотаріальної контори, з заявою про прийняти спадщини, однак йому було відмовлено у зв`язку із пропуском шестимісячного строку й рекомендовано звернутися до суду по питанню визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини, при цьому в довідці нотаріус повідомила, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Зазначає, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не був обізнаний про наявність заповіту складеного на його ім`я. На підставі вищевикладеного, просив суд прийняти до уваги, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, а саме у зв`язку із необізнаністю про наявність заповіту, тому просив визначити йому додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном 2 місяці. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 07 жовтня 2024 року о 09:30 годині, та відкладено на 29 жовтня 2024 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від його адвоката Боднарюка В.І. надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, клопотань не має, справу просить слухати у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~та заяви\~сторін,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 даної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 03.02.2022 року (а.с.10). Довідкою виданою виконавчим комітетом Рукшинської сільської ради Дністровського району Чернівецької області за №559 від 14.08.2024 року, підтверджено, що покійна [PERSON] [INFO] , згідно по господарської книги №3 особовий рахунок [NUMBER] , постійно була зареєстрований за адресою [ADDRESS] по день смерті [INFO] . В будинку, на день смерті, зареєстрована та проживаюча була донька [PERSON] [INFO] (а.с.11). Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Рукшинської сільської ради Дністровського району Чернівецької області за №394 від 28.08.2024 року, заповіт №52 від 14.03.2019 року від імені [PERSON] посвідчений секретарем Рукшинської сільської ради не змінено та не відмінено. Після смерті [PERSON] , заходи щодо оповіщення спадкоємців особами органів місцевого самоврядування не вживались (а.с.15). Копією витягу з реєстру територіальної громади щодо реєстрації місця проживання підтверджено, що [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Як вбачається із копії заповіту, посвідченого 14.03.2019 року секретарем Рукшинської сільської ради Гермаківською Ю.М., за реєстровим №52, [PERSON] на випадок смерті заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 0,75 га кадастровий номер 7325087860:02:001:0044, для ведення особистого селянського господарства. Даний заповіт по наявним відомостям сільської ради не змінений та не скасований (а.с.9). Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №146621112 від 23.11.2018 року підтверджено., що земельна ділянка кадастровий номер 7325087860:02:001:0044, площею 0,75 га., для ведення особистого селянського господарства на праві власності належала [PERSON] (а.с.12-13). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №77987512 від 13.08.2024 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.14). 13.08.2024 року довідкою за № 566/01-16 державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюк Є.Р. було відмовлено [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду по питанню встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.16). Застосовані норми права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 759/4122/16-ц (провадження № 61-18948св18), від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 19 травня 2021 року у справі № 175/2328/19 (провадження № 61-10632св20). Верховний Суд України у своїх висновках неодноразово зазначав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. \~ Мотиви та висновки суду. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на підставу своїх порушених прав, зазначав, що строк для подання заяви про прийняття ним спадщини пропущений з поважної причини, так як він не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його ім`я, а тому не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Суд приймає до уваги, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку необізнаністю про наявність заповіту, та судом приймається це як поважна причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки він не проживав з останньою, між ними відсутні родинні стосунки, про існування заповіту дізнався вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі N 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19. Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. Суд враховує пояснення позивача про те, що про наявність заповіту йому стало відомо після закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Будь-яких доказів того, що позивач був обізнаний про наявність заповіту, матеріали справи не містять. Таким чином, дослідивши отримані докази, та оцінивши їх в сукупності, надані в силу положень\~ст.81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними, враховуючи що нічиї права та інтереси не порушуються, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, а тому позов підлягає задоволенню і позивачу необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. За встановленого, суд вважає зазначені та підтверджені причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та вважає необхідним надати позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці. Розподіл судових витрат. Судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved