Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр -Агро» (далі-ТОВ «Спектр-Агро») звернулось в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування наслідків недійсності правочину- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 67190625 від 13.04.2023 року, приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В., на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності № 49920540 від 13.04.2023 за [PERSON] на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та поновлення запису про право власності № 34717206 від 18.12.2019 року за [PERSON] , обгрунтовуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «Спектр -Агро» та ФГ «Гранд-Агро 2019» було укладено договір поставки № 69/21-ВЛ від 17.03.2021 року продукції виробничо-технічного призначення, відповідно до якого ними було передано у власність ФГ «Гранд-Агро 2019» товар на загальну суму 5591802,53 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань між ТОВ «Спектр-Агро» та [PERSON] було укладено договір поруки № П/69/21-ВЛ, за умовами якого останній поручився перед кредитором за виконання обов`язку ФГ «Гранд-Агро 2019» щодо всіх грошових зобов`язань за договором поставки. Відповідно до п.3.1 договору поруки, сторони передбачили, що відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сумою зобов`язання боржника за основним договором. У зв`язку із неналежним виконанням ФГ «Гранд-Агро 2019» та [PERSON] взятого на себе грошового зобов`язання за вказаними договорами, 23.01.2023 року ТОВ «Спектр-Агро» звернулося до Господарського суду Волинської області із позовною заявою про стягнення із ФГ «Гранд-Агро 2019» та [PERSON] суми заборгованості та інших фінансових нарахувань згідно до погоджених умов договору поставки та договору поруки. Відповідно до наказу Господарського суду Волинської області від 04.10.2023 року по справі № 903/87/23-2, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2023 року по справі № 903/87/23, зокрема, підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Спект-Агро» 2\~346\~153,08 грн. та 35 192,30 грн. витрат по сплаті судового збору, всього 2\~381\~345,38 грн. 14.11.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Похою В.А. було відкрито виконавче провадження № 73330718 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області. Зазначає, що станом на дату укладення договору поруки від 17.03.2021 року у власності [PERSON] знаходилась квартира, загальною площею 57,5 кв.м., розташована за адресою [ADDRESS] , однак станом на 13.04.2023 року їм стало відомо, що боржник на підставі договору дарування від 13.04.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В. на безоплатній основі відчужив дану квартиру малолітній дочці [PERSON] . Зазначає, що відповідач був обізнаний про порушення умов договору поставки та договору поруки, отже міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку постановлення на користь ТОВ «Спектр-Агро» судового рішення та його подальшого виконання шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та інші його цінності. Укладений договір дарування квартири реально не породжував жодних реальних правових наслідків (окрім нагативних наслідків для позивача), оскільки дарувальник продовжував фактично володіти та користуватися даним оспорюваним нерухомим майном. Після відчуження майна боржник не вчиняє дій спрямованих на погашення заборгованості та виконання наказу Господарського суду Волинської області від 04.10.2023 року. Отже, вважають що оспорюваний договір дарування квартири є фраудаторним, тобто вчиненим боржником [PERSON] на шкоду кредитору ТОВ «Спект-Агро». При укладані договору дарування квартири, [PERSON] мав прямий умисел щодо фіктивного укладення спірного договору дарування квартири із власною дружиною та в інтересах їх спільної доньки [PERSON] задля уникнення відповідних негативних для себе наслідків, у зв`язку із існуванням та законодавчою необхідністю виконання договору поруки та рішення Господарського суду Волинської області. На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсним договір дарування квартири від 13.04.2023 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В. за Р.№ 388, застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67190625 від 13.04.2023 та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою судді від 06.02.2014 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 15.02.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 27.05.2024 року залучено до участі в справу в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області та закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що умислу у відповідача приховати оспорюване житло від кредиторів не було, оскільки в квартирі, яку він відчужив доньці, вона зареєстрована та проживає Крім того там проживає і його матір [PERSON] , яка і подарувала йому в свій час дану квартиру. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , представник третьої особи ФГ «Гранд-Агро 2019» , представник третьої особи органу опіки та піклування Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець Поха В.А. в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між ТОВ «Спектр -Агро» та ФГ «Гранд-Агро 2019» було укладено договір поставки № 69/21-ВЛ від 17.03.2021 року продукції виробничо-технічного призначення, відповідно до якого, позивачем було передано у власність ФГ «Гранд-Агро 2019» товар на загальну суму 5591802,53 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань згідно договору поставки, 17.03.2021 року між ТОВ «Спектр-Агро» та [PERSON] було укладено договір поруки № П/69/21-ВЛ, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов`язку ФГ «Гранд-Агро 2019» щодо виконання всіх грошових зобов`язань за договором поставки. Відповідно до п.3.1 договору поруки, сторони передбачили, що відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сумою зобов`язання боржника за основним договором. У зв`язку із неналежним виконанням ФГ «Гранд-Агро 2019» взятого на себе грошового зобов`язання згідно договору поставки, 23.01.2023 року ТОВ «Спектр-Агро» звернулося до Господарського суду Волинської області із позовною заявою про стягнення із ФГ «Гранд-Агро 2019» та [PERSON] , як поручителя, суми заборгованості та інших фінансових нарахувань згідно до погоджених умов договору поставки. Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2023 року по справі № 903/87/23, стягнуто солідарно з ФГ «Гранд-Агро 2019» на користь ТОВ «Спектр-Агро» 2346153,08 грн. заборгованості та 35192,30 грн. витрат по сплаті судового збору. (а.с.38-44). На виконання рішення суду, 31.05.2023 року Господарським судом Волинської області було видано наказ про примусове виконання вказаного рішення №903/87/23 (а.с.45). 14.11.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Похою В.А. було відкрито виконавче провадження № 73330718 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області. З постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц вбачається, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України». Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3,13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України). Позивач вважає, що договір дарування квартири від 13.04.2023 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В. на нотаріальних бланках серії НСТ № 462100 та серії НСК № 284401, зареєстрований в реєстрі за № 388, вчинений боржником [PERSON] на шкоду кредитора/позивача з метою унеможливлення звернення стягнення на майно відповідача [PERSON] в рахунок погашення боргу, а тому є недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правами. Договір як приватно-правова категорія є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (Постанова Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20). Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Разом з тим відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2023 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В. за Р.№ 388, [PERSON] в інтересах якого діяла [PERSON] передав безоплатно в дар своїй дочці [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діяли законні представники: [PERSON] та [PERSON] , квартиру [ADDRESS] (а.с.127-128). Договір дарування укладено сторонами у належній формі та обдарований проживає та користується майном, здійснено реєстрацію права власності за обдарованою. Перед укладенням оспорюваного договору [PERSON] був власником квартири, мав право розпоряджатися нею на власний розсуд, спірне нерухоме майно не мало жодних обтяжень права власності, не перебувало ні під арештом, ні під заставою. Укладаючи договір дарування, позивач мав на меті забезпечити свою малолітню дитину житлом в зв`язку з існуванням військового стану в державі Україна, оскільки він є військовозобов`язаним, та може бути мобілізований до лав Збройних сил України. Також сторона відповідача зазначила, що умислу приховати дане житло від кредиторів у нього не було. Житло відповідачу передано в дар безоплатно його матір`ю, на підставі договору дарування посвідченого 18.12.2019 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В. за Р.№ 1409, воно не було придбано ні за кредитні кошти, ні за кошти ведення діяльності ФГ «Гранд-Агро 2019. На даний час в квартирі проживають матір відповідача [PERSON] , та дружина [PERSON] з малолітніми діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом ЦНАП Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.192). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Крім того, відповідач [PERSON] за договором поруки був фінансовим поручителем перед кредитором за виконання обов`язку ФГ «Гранд-Агро 2019» щодо виконання всіх грошових зобов`язань за договором поставки, договір іпотеки не укладався при цьому. Згідно зі статтею 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно\~майно\~(дарунок) у власність. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення, породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. (Постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19). Відповідно до змісту статті 234\~ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц зазначено, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Критеріями, які Верховний Суд називає для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: -відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; -відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); -майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); -майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); -після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. З матеріалів справи вбачається, що борг в сумі 2 381\~345,38 грн. для юридичної особи ФГ «Гранд-Агро 2019» є незначним. Крім того, юридична особа має майно, тобто до відкриття виконавчого провадження ФГ «Гранд -Агро 2019» добровільно перерахувало на поточний рахунок ТОВ «Спектр- Агро» 100000 грн. від продажу належного їм майна та погасила частково борг. Таким чином суд не вбачає ухилення боржника від сплати боргу, поскільки він в міру можливого намагається погасити заборгованість. Щодо критеріїв для кваліфікації договору як фраудаторний, то слід зазначити, що кожен окремий критерій сам по собі не спричиняє фраудаторність, і вони повинні розглядатися комплексно, а презумпція правомірності правочину може бути спростована тільки вагомими доказами, які у своїй сукупності засвідчують шкідливість вчиненого правочину, вживання права на зло. Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2023 р. у справі № 903/178/22 та від 02.05.2023 р. у справі № 904/648/22. Доводи позивача щодо ознак фраудаторності оспорюваного договору грунтуються на твердженнях про те, що такі діі відповідача як укладення договору дарування вчинені з наміром завдати шкоди позивачеві (уникнути відшкодування боргу), на думку суду, є необґрунтованими припущеннями і не знайшли свого підтвердження. Разом з тим, сама по собі обставина відчуження майна після виникнення заборгованості та після пред`явлення до фінансового поручителя [PERSON] позову про визнання договору дарування недійсним, не дає підстав для висновку про недійсний правочин, оскільки для того, щоб кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору, наведені позивачем обставини мають оцінюватись у сукупності, тому що кожна окрема обставина сама по собі не спричиняє фраудаторність, а презумпція правомірності правочину може бути спростована тільки вагомими доказами, які у своїй сукупності засвідчують вживання права на зло. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів обставин, необхідних для визнання оспорюваного договору недійсним з підстав фраудаторності, як і не довів порушення своїх прав та законних інтересів укладенням оспорюваного договору дарування квартири. \~ \~ \~ \~Щодо застосування наслідків недійсності правочину- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67190625 від 13.04.2023 року на підставі якого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності № 49920540 від 13.04.2023 року за [PERSON] на квартиру, загальною площею 57,5 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , та поновлення запису про право власності № 34717206 від 18.12.2019 року за [PERSON] , то такі вимоги не підлягають до задоволення оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, а з урахуванням відмови від вимоги про визнання недійсним договору дарування безпідставними. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити. Відповідно до ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed