Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачем укладено кредитний договір №1771520, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язалося прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. Позивач набув право вимоги за кредитним договором №1771520 до відповідача в сумі 22960 грн., з яких 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 15960 грн. - заборгованість по відсоткам. 10.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» (далі - ТОВ «КУ «ЄКГ») та відповідачем укладено кредитний договір №2588800182/705113, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 19.04.2022 між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «ЄКГ» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. Позивач набув право вимоги за кредитним договором №2588800182/705113до відповідача в сумі 13000 грн., з яких 4000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 9000 грн. - заборгованість по відсоткам. 09.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - ТОВ «ФК «Інвеструм») та відповідачем укладено кредитний договір №05774-06/2021, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. Позивач набув право вимоги за кредитним договором №05774-06/2021до відповідача в сумі 12895 грн., з яких 3500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 9395 грн. - заборгованість по відсоткам. 09.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» (далі - ТОВ «ГОУФІНГОУ») та відповідачем укладено кредитний договір №2588800182/434973, на підставі якого відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути разом із процентами за користування ним. 19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти. Позивач набув право вимоги за кредитним договором №2588800182/434973 до відповідача в сумі 8955 грн., з яких 1500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 7455 грн. - заборгованість по відсоткам. Спірні договори укладені з відповідачем в електронній формі на умовах публічної пропозиції (оферти) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України. Нарахування штрафних санкції відповідачу за спірними договорами не здійснювалося. Відповідач не виконував свої обов`язки за спірними договорами, в результаті чого має заборгованість у загальній сумі 57810 грн. 05.12.2023 Голосіївським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 06.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1771520, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» надало фінансовий кредит у розмірі 7 000 грн., з процентною ставкою 1,90 процентів від суми кредиту за кожен день, зі строком дії 30 днів, тобто до 06.05.2021, відповідачу, яка зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним (розділ 1 договору від 06.04.2021 №1771520). 05.05.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1771520, яким продовжено строк повернення відповідачем кредитних коштів на 30 днів, тобто до 05.06.2021, з процентною ставкою 1,90 процентів від суми кредиту за кожен день, (розділ 1 додаткового договору від 05.05.2021). 08.06.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1771520, яким продовжено строк повернення відповідачем кредитних коштів на 30 днів, тобто до 09.07.2021, з процентною ставкою 1,90 процентів від суми кредиту за кожен день, (розділ 1 додаткового договору від 08.06.2021). 10.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1771520, яким продовжено строк повернення відповідачем кредитних коштів на 30 днів, тобто до 10.08.2021, з процентною ставкою 1,90 процентів від суми кредиту за кожен день, (розділ 1 додаткового договору від 08.06.2021). 11.08.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1771520, яким продовжено строк повернення відповідачем кредитних коштів на 30 днів, тобто до 11.09.2021, з процентною ставкою 1,90 процентів від суми кредиту за кожен день, (розділ 1 додаткового договору від 11.08.2021). 27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27062022, згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №27062022, заборгованість за основною сумою кредиту 7 000 грн. та заборгованість по відсоткам 15 960 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 06.04.2021 №1771520 станом на 31.10.2023 заборгованість відповідача за період з 27.06.2022 по 31.10.2023 становить 22 960 грн., з яких прострочений борг по тілу кредиту - 7 000 грн., а прострочена плата по відсоткам - 15 960 грн. 10.07.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №2588800182/705113, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, згідно з умовами якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» надало фінансовий кредит у розмірі 4 000 грн., з процентною ставкою 2,5 процентів від суми кредиту за кожен день, зі строком дії 30 днів, тобто до 08.08.2021, відповідачу, яка зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним (розділ 1 договору від 10.07.2021 №2588800182/705113). 19.04.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Є, згідно якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2588800182/705113, заборгованість за основною сумою кредиту 4 000 грн. та заборгованість по відсоткам 9 000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10.07.2021 №2588800182/705113 станом на 31.10.2023 заборгованість відповідача за період з 19.04.2022 по 31.10.2023 становить 13 000 грн., з яких прострочений борг по тілу кредиту - 4 000 грн., а прострочена плата по відсоткам - 9 000 грн. 09.06.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надало фінансовий кредит у розмірі 3 500 грн., з процентною ставкою 2,2 процентів від суми кредиту за кожен день, зі строком дії 30 днів відповідачу, тобто до 08.07.2021, яка зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним (розділ 1 договору від 09.06.2021 №05774-06/2021). 08.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 7 днів до 14.07.2021, до сплати 5273,45 грн. 19.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 14 днів до 01.08.2021, до сплати 6118 грн. 31.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 7 днів до 06.08.2021, до сплати 6041 грн. 09.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 7 днів до 15.08.2021, до сплати 6118 грн. 16.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 7 днів до 22.08.2021, до сплати 6118 грн. 26.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 7 днів до 01.09.2021, до сплати 6349 грн. 11.09.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 14 днів до 24.09.2021, до сплати 7042 грн. 26.04.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 15 днів до 10.05.2022, до сплати 12895 грн. 13.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13012023, згідно якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №05774-06/2021, заборгованість за основною сумою кредиту 3 500 грн. та заборгованість по відсоткам 9 395 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 09.06.2021 №05774-06/2021 станом на 31.10.2023 заборгованість відповідача за період з 13.01.2023 по 31.10.2023 становить 12 895 грн., з яких прострочений борг по тілу кредиту - 3 500 грн., а прострочена плата по відсоткам - 9 395 грн. 09.06.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №2588800182/434973, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, згідно з умовами якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» надало фінансовий кредит у розмірі 1 500 грн., з процентною ставкою 3,5 процентів від суми кредиту за кожен день, зі строком дії 14 днів, тобто до 22.06.2021, відповідачу, яка зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним (розділ 1 договору від 09.06.2021 №2588800182/434973). 22.06.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання фінансового кредиту №2588800182/434973, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 30 днів до 22.07.2021, з процентною ставкою 3,5 процентів від суми кредиту за кожен день, (розділ 1 додаткової угоди № 2 від 22.06.2021). 23.07.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання фінансового кредиту №2588800182/434973, згідно з якою сторони погодили відстрочення виконання позичальником зобов`язань на 31 день, тобто до 21.08.2021, з процентною ставкою 3,5 процентів від суми кредиту за кожен день, (розділ 1 додаткової угоди № 2 від 23.07.2021). 19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19042022-Г, згідно якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2588800182/434973, заборгованість за основною сумою кредиту 1 500 грн. та заборгованість по відсоткам 7 455 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 09.06.2021 №2588800182/434973 станом на 31.10.2023 заборгованість відповідача за період з 19.04.2022 по 31.10.2023 становить 8 955 грн., з яких прострочений борг по тілу кредиту - 1 500 грн., а прострочена плата по відсоткам - 7 455 грн. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15 вказав на те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 06.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1771520, у розмірі 7 000 грн., з процентною ставкою 1,90 процентів від суми кредиту за кожен день, зі строком дії 30 днів, тобто до 06.05.2021, який в подальшому був продовжений на 150 днів, тобто до 11.09.2021. Позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за кредитним договором від 06.04.2021 №1771520 становить суму, що зазначена у розрахунку заборгованості та витязі з реєстру боржників до договору факторингу. Разом з тим, ТОВ «ЄАПБ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 11.09.2021, що становить 19950 грн. (7000 грн. х 1,99 % х 150 днів = 19950 грн.) Отже, з відповідача на користь позивача, з урахуванням позовних вимог підлягає стягненню, заборгованості за договором про надання коштів від 06.04.2021 №1771520, розмір якої становить 22960 грн., з якої 15960 грн. - проценти за користування кредитом, а 7000 грн. - тіло кредиту, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 10.07.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №2588800182/705113 у розмірі 4 000 грн., з процентною ставкою 2,5 процентів від суми кредиту за кожен день, зі строком дії 30 днів, тобто до 08.08.2021, відповідачу, яка зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним. Позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за кредитним договором про надання фінансового кредиту №2588800182/705113 від 10.07.2021 становить суму, що зазначена у розрахунку заборгованості та витязі з реєстру боржників до договору факторингу. Доказів звернення відповідача до ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» щодо пролонгації граничного строку повернення позики та укладення між сторонами у справі додаткової угоди про зміну договору про споживчий кредит до суду не надано, а тому строк кредитування за вищевказаним договором не змінювався і становить 30 днів. Відповідно до графіку платежів до Договору про надання фінансового кредиту №2588800182/705113 від 10.07.2021 сукупна вартість кредиту складає 7000 грн., з якої 3000 грн. - проценти за користування кредитом, а 4000 грн. - тіло кредиту. Разом з тим, ТОВ «ЄАПБ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 08.08.2021, у розмірі 3000 грн., а тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами у розмірі 9000 грн. поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Отже, з відповідача на користь позивача, з урахуванням позовних вимог підлягає стягненню, заборгованості за договором про надання коштів №2588800182/705113 від 10.07.2021, розмір якої становить 7000 грн., з якої 3000 грн. - проценти за користування кредитом, а 4000 грн. - тіло кредиту, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. 09.06.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №05774-06/2021, у розмірі 3 500 грн., з процентною ставкою 2,2 процентів від суми кредиту за кожен день, зі строком дії 30 днів відповідачу, тобто до 08.07.2021, який в подальшому було продовжено до 10.05.2022, сума до сплати 12895 грн. Позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за кредитним договором від 09.06.2021 №05774-06/2021 становить суму, що зазначена у розрахунку заборгованості та витязі з реєстру боржників до договору факторингу. Відповідно до Додаткової угоди №3 до Договору про надання фінансового кредиту №05774-06/2021 від 09.06.2021 сукупна вартість кредиту складає 12895 грн., з якої 9395 грн. - проценти за користування кредитом, а 3500 грн. - тіло кредиту. Отже, з відповідача на користь позивача, з урахуванням позовних вимог підлягає стягненню, заборгованості за договором про надання коштів від 09.06.2021 №05774-06/2021, розмір якої становить 12895 грн., з якої 9395 грн. - проценти за користування кредитом, а 3500 грн. - тіло кредиту, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 09.06.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №2588800182/434973 у розмірі 1 500 грн., з процентною ставкою 3,5 процентів від суми кредиту за кожен день, зі строком дії 14 днів, тобто до 22.06.2021, який в подальшому продовжено до 21.08.2021. Позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за кредитним договором від 09.06.2021 №2588800182/434973 становить суму, що зазначена у розрахунку заборгованості та витязі з реєстру боржників до договору факторингу. Разом з тим, ТОВ «ЄАПБ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 21.08.2021, що становить 2310 грн. (1500 грн. х 3,5% % х 44 дня = 2310 грн.) Отже, з відповідача на користь позивача, з урахуванням позовних вимог підлягає стягненню, заборгованості за договором про надання коштів 09.06.2021 №2588800182/434973, розмір якої становить 3810 грн., з якої 2310 грн. - проценти за користування кредитом, а 1500 грн. - тіло кредиту, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно пункту 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК. Судом встановлено, що фінансові установи свої зобов`язання за укладеними договорами виконали, на відміну від позичальника, який своєчасно до встановленого графіку не повертав грошові кошти в строк та розмірі, визначених умовами кредитних договорів, тобто не виконував свої зобов`язання належним чином, що призвело до виникнення заборгованості. За таких обставин, суд з вважає, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів від 06.04.2021 №1771520, розмір якої становить 22960 грн., з якої 15960 грн. - проценти за користування кредитом, а 7000 грн. - тіло кредиту, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Також, з урахуванням позовних вимог, суд зазначає, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №2588800182/705113 від 10.07.2021, розмір якої становить 7000 грн., з якої 3000 грн. - проценти за користування кредитом, а 4000 грн. - тіло кредиту, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Також, з урахуванням позовних вимог, суд зазначає, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №05774-06/2021 від 09.06.2021, розмір якої становить 12895 грн., з якої 9395 грн. - проценти за користування кредитом, а 3500 грн. - тіло кредиту, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Також, з урахуванням позовних вимог, суд зазначає, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №№2588800182/434973 від 09.06.2021, розмір якої 3810 грн., з якої 2310 грн. - проценти за користування кредитом, а 1575 грн. - тіло кредит, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (80,72% ) в сумі 2166,52 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково.

Outcome: partial