Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє його представник адвокат Павленко В.О., через систему «Електронний суд» звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між позивачем і відповідачем, який зареєстрований 17 травня 1978 року в м.Іркутськ, актовий запис №1901. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 травня 1978 року в м.Іркутськ. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає те, останні 7 років стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на життя розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття поваги та любові. З 2018 року вони проживають в різних країнах, спільного господарства не ведуть, сімейного життя і шлюбних відносин не підтримують. Шлюб носить формальний характер, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.03.2024 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 квітня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій просить про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких клопотань від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 травня 1978 року в Будинку одруження м.Іркутськ, актовий запис №1901 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 17.05.1978 року). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до\~статті 3 СК України сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони з 2018 року проживають окремо, почуття поваги та любові втрачені, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, тобто сім`я фактично розпалась і існує формально. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач до суду не з`явилася, відзиву на позов не надала, доводів позивача не спростувала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved