Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 19.05.2012 року перебувала з відповідачем у шлюбі, у якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25.09.2024 року шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина залишено проживати з позивачем. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а позивачу важко самостійно забезпечувати його всім необхідним. Останньому повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку. Такий рівень у будь-якому разі не повинен бути менший, ніж прожитковий мінімум. Відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має, а отже, має можливість та зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому позивач, посилаючись на ст. 180, 184 СК України, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання вказаного сина в розмірі 4 500 грн. щомісячно до досягнення останнім повноліття. 14.10.2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що під час спільного проживання він піклувався про свою сім`ю, а після того як дружина переїхала до своїх батьків, не дивлячись на напружені стосунки із нею, спілкувався із сином, цікавився його життям, навчанням, здоров`ям. Він постійно надає йому фінансову допомогу, купляє одяг, взуття, канцтовари, ліки при потребі, однак, квитанції не зберігає. Також, при можливості разом із сином проводить спільно час.Звертає увагу, що неодноразово просив позивача надати йому картковий рахунок для перерахування коштів на утримання дитини, однак, вона відмовилась, а також передає готівкові кошти особисто їй або через сина. Перед початком навчального року закупив всі необхідні канцтовари та шкільне приладдя на загальну суму 3 016,39 грн. Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів витрачання нею на утримання дитини 4 500 грн., як і будь-яких доказів того, що він, як батько, не бере участі у вихованні дитини. Він офіційно не працевлаштований, його заробітки тимчасові та мінливі, рухомого та нерухомого майна у власності не має, тому згідний на присудження з нього аліментів на утримання сина в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення останнім повноліття. Позивач та її представник, адвокат Костромін Р.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві. Позивач також зазначила, аліменти в розмірі 4 500 грн. повністю задовольнять всі витрати на утримання дитини та відповідач має можливість їх сплачувати в зазначеній сумі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись із запропонованим позивачем розміром аліментів, оскільки має сумніви, що кошти, які він надає чи буде надавати, витрачатимуться на дитину, тому згоден сплачувати аліменти в розмірі 3 500 грн. Його представник, адвокат Марціновська Д.М. підтримала вказану позицію. Суд, заслухавши вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони одружилися 19.05.2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 141 (а. с. 9). Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно з даними рішення Коломийського міськрайонного суду від 25.09.2024 року (справа № 346/4159/24) шлюб між сторонами розірвано, вказаного сина залишено проживати з позивачем (а.с.12-14). Позивачем також долучені рахунки (квитанцій) за період з серпня по жовтень 2024 року, в тому числі, на купівлю продуктів харчування, одягу, взуття (а.с.38-43). Судом також встановлено, що відповідачем придбано канцелярське приладдя на суму 3 016,39 грн., що підтверджується копією видаткової накладної №5027 від 18.08.2024 року ( а.с. 35). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, вік сина сторін та пов`язані з цим витрати на його харчування, лікування при необхідності, забезпечення найбільш необхідними речами, матеріальне становище платника аліментів, суд вважає можливим визначити аліменти в твердій грошовій сумі, по 3 700 грн. щомісячно, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Аліменти саме у такому розмірі будуть достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини, враховуючи, що відповідно до ст. 180 СК України позивач також зобов`язана приймати участь в її утриманні. Крім того, відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial