Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У березні 2023 року до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів шляхом покладення зобов`язання щодо здійснення перерахунку. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 06 вересня 2021 року між нею та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № М01.00501.008630479 про надання споживчого кредиту, де у п.1.9. договору вказано, що споживач сплачує на користь банку комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,95% на місяць. 15 листопада 2021 року між нею та АТ «Ідея Банк»» було укладено кредитний договір № А02.00501.008978556 про надання споживчого кредиту, де у п.1.9. договору вказано, що споживач сплачує на користь банку комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2,50% на місяць. Позивач вважає встановлення таких пунктів у договорах нікчемними. Необхідність внесення плати за додаткові та супутні послуги (розрахунково-касове обслуговування) передбачена також у паспорті споживчого кредиту. За кредитним договором № М01.00501.008630479 розмір щомісячної комісійної винагороди складає 975,50 грн., що загалом за весь період кредитування, згідно графіку платежів, складає 35\~100,00 грн., що більш ніж в 2 рази перевищує розмір процентів за користування кредитом 18\~716,59 грн. За кредитним договором № А02.00501.008978556 розмір такої винагороди за весь період кредитування, згідно графіку платежів, складає 45\~975,00 грн., що також ніж в 2 рази перевищує розмір процентів за користування кредитом 15\~884,37 грн., що вочевидь не можна вважати справедливим та розумним. Із посиланням на Закон України «Про споживче кредитування» позивач зазначила, що встановлення у договорі споживчого кредиту умови щодо сплати комісії за обслуговування кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є нікчемною. Вказала, що із виписки по рахунку постає, що за договором від 06.09.2021 року № М01.00501.008630479 сплачено в рахунок комісії за обслуговування 8811,17 грн., а по договору від 15.11.2021 року № А02.00501.008978556 сплачено 12\~135,58 грн. Просила зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості за договором від 06.09.2021 року № М01.00501.008630479 шляхом зарахування в погашення тіла кредиту 8811,17 грн. та за договором від 15.11.2021 року № А02.00501.008978556 шляхом зарахування в погашення тіла кредиту 12\~134,58 грн. Ухвалою судді (головуюча суддя Кривич Ж.О.) від 14 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до розгляду (а.с. 25). 25 травня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 34-35). Банк вказав, що Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У даних кредитних договорах до сплати за обслуговування кредитної заборгованості включено інші послуги банку, які не підпадають під положення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо безоплатності надання, а належать до загальних витрат за споживчим кредитом відповідно до ст. 8 цього Закону. Просили відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді Кривич Ж.О. від 25 травня 2023 року позовну заяву було залишено без руху (а.с. 40). Розпорядженням керівника апарату суду за № 447 від 14 червня 2023 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку звільненням судді [PERSON] у відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2023 року визначено головуючим - суддю Семенову Л.М. (а.с. 63-64). Ухвалю судді Семенової Л.М. від 15 червня 2023 року прийнято матеріали позовної заяви [PERSON] до провадження, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні (а.с. 65). Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року закрито підготовче судове засіданні. Призначено справу до розгляду (а.с. 78). Розпорядженням керівника апарату суду за № 252 від 16 січня 2024 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з достроковим закінченням відрядження (як тимчасове переведення) судді [PERSON] до Автозаводського райсуду м. Кременчука. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2024 року визначено головуючим - суддю Нестеренка С.Г. (а.с. 82-83). Ухвалою суду від 04 червня 2024 року залучено до участі третьою особою ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (а.с. 96). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача АТ «Ідея Банк» у судове засідання не прибув повторно з невідомих суду причин. Керівництво позивача було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки свого представника суд не повідомили. Представник третьої особи - ТОВ «Нью Файненс Сервіс» у судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Керівництво третьої особи було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки представника суд не повідомили, свого власного ставлення до позову не висловили. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. 06 вересня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] і з участю третьої особи ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено договір кредиту та страхування № М01.00501.008630479, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 50\~000,00 грн., зі сплатою 21,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с. 13-16). Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено, що строк кредиту до 06.09.2024 року. Згідно п. 1.9 даного договору кредиту та страхування, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку № 1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною договором ДКБФО та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua. За пунктом 1.10. банк надає позичальнику кредит для власних потреб у розмірі 47 169,81 грн. та доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 2830,19 грн. У пункті 13.1 договору зазначено обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту на умовах, визначених у п. 1.6. договору. У Додатку № 1 до кредитного договору від 06 вересня 2021 року вказані послуги банку з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, розмір яких становить 975,00 на місяць, що за весь період кредитування з 06.09.2021 року по 06.09.2024 року, складає 35\~100,00 грн. (а.с. 19). Такий же розрахунок наявний у Паспорті споживчого кредиту (а.с. 17-18). 15 листопада 2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] і з участю третьої особи ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено договір кредиту та страхування № А02.00501.008978556, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 53 700,00 грн., зі сплатою 15,00% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с. 43-49). Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено, що строк кредиту до 15.11.2024 року. Згідно п. 1.9 даного договору кредиту та страхування, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку № 1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною договором ДКБФО та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua. За пунктом 1.10. банк надає позичальнику кредит для власних потреб у розмірі 51\~142,86 грн. та доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 2557,14 грн. У пункті 13.1 договору зазначено обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту на умовах, визначених у п. 1.6. договору. У Додатку № 1 до кредитного договору від 15 листопада 2021 року вказані послуги банку з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, розмір яких за весь період кредитування з 15.11.2021 року по 15.11.2024 року, складає 45 975,00 грн. (а.с. 19). Такий же розрахунок наявний у Паспорті споживчого кредиту (а.с. 52-53). Таким чином, за договором від 06.09.2021 року позивач отримала - 50\~000,00 грн. кредиту, за яким має сплати банку проценти за користування кредитом у розмірі 18\~716,59 грн. та 35\~100,00 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості. За договором від 15.11.2021 року позивач отримала - 53\~700,00 грн. кредиту, за яким має сплати банку проценти за користування кредитом у розмірі 15\~884,37 грн. та 45 975,00 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості. На зазначених кредитних договорах, паспортах споживчих кредитів та графіках платежів наявний підпис позичальника [PERSON] . Судом встановлено, що кредити надавалися позивачу на споживчі цілі, тому на правовідносини сторін поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з частинами першою статті 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Позивач як на підставу позову посилається на те, що банк за двома договорами кредиту від 06.09.2021 року та від 15.11.2021 року встановив комісію за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,95% та 2,50% відповідно, що суперечить положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і такі умови є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна (нікчемна) оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 цього Закону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи. Таким чином, положення укладених між сторонами кредитних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Поряд з тим, нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. (Постанова Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 204/8492/21 провадження № 61-10602св22). Згідно частинами 1 та 2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи наведені правові висновки, стягнення з [PERSON] плати за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемною умовою та не потребує визнання недійсною, що вбачається із законодавства та позиції Верховного Суду. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] сплачувала на користь АТ «Ідея Банк» кошти по кредитному договору № М01.00501.008630479 від 06.09.2021 року та по кредитному договору № А02.00501.008978556 від 15.11.2021 року (а.с. 21-23, 57-59). Так, позивачем за кредитним договором від 06.09.2021 року було сплачено 8811,17 грн. плати за обслуговування кредитної заборгованості, а за договором від 15.11.2021 року сплачено було 12\~135,58 грн. такої плати. Відтак, з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову. Слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № М01.00501.008630479 від 06.09.2021 року та кредитним договором № А02.00501.008978556 від 15.11.2021 року, шляхом зарахування сплачених 8811,17 грн. та 12 135,58 грн., як погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості, у рахунок погашення основного боргу, з огляду на нікчемність п. 1.9 цих договорів кредиту, оскільки, такий спосіб захисту порушеного права, у даному випадку, сприятиме ефективному відновленню прав позивача, як споживача послуг банку. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Позов розглянуто в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved