Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

У серпні 2024 року Подільська районна в місті Києві державна адміністрація як Орган опіки та піклування звернувся до Подільського районного суду м. Києва в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову вказано, що на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації з 06.02.2024р. перебуває дитина, [PERSON] , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, а саме: матір ухилялась від виконання батьківських обов`язків. 15.02.2024 року на адресу Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації звернулась [PERSON] щодо неможливості виконання нею батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина [PERSON] . На підставі Акті органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23.02.2024 неповнолітній [PERSON] був влаштований до КНП «Київська міська дитяча лікарня №1». 04.03.2024 відповідно до направлення Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.03.2024 №23-В/З неповнолітнього [PERSON] було переведено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), де дитина перебуває на сьогоднішній день. За час перебування хлопця у Центрі стосунки між матір`ю та дитиною не налагодились, матір не виявила бажання забрати його додому, таким чином вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. 23.05.2024 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до адміністрації Центру з проханням ініціювати питання про позбавлення його матері батьківських прав відносно нього. Враховуючи викладене, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася з вказаним позовом, в якому просив суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] 2) передати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішення питання про подальше влаштування дитини. 3) Стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , яка зареєстрована як ВПО за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1598 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви до суду і продовжувати до виповнення повноліття дітей. Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09 жовтня 2024 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.10.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити її з підстав, викладених у позові. Пояснила суду, що на даний час [PERSON] навчається в коледжі, проживає у гуртожитку. Для забезпечення мінімальних потреб дитині необхідні кошти, у зв`язку з чим ініціюється питання про стягнення з матері аліментів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи без її участі не надсилала. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Запис про батька дитини здійснено в порядку ст. 135 СК України. 23 лютого 2024 року складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, де зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , було виявлено дитину чоловічої статі, [PERSON] , [INFO] , яка опинилася в складних життєвих умовах. 06.02.2024 наказом начальника Служби у справах дітей та сім`ї № 26 про постановку на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, неповнолітнього [PERSON] поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 3 04.03.2024 дитина перебуває у Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1. За період перебування [PERSON] його матір [PERSON] не цікавилася життям та здоров`ям свого сина, матеріально не допомагала та не ставила питання щодо повернення до неї для спільного проживання. 23.05.2024 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до адміністрації Центру з проханням ініціювати питання про позбавлення його матері батьківських прав відносно нього. Відповідно до ч. 1 , п.2 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 №Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і гуртуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини за нормами ст. 141, 150 157 СК України, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживались до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне погодитись з висновком органу опіки та піклування, та встановивши повно і об`єктивно обставини спору, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на день ухвалення рішення, прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років становить 3196 грн., відтак, мінімальний розмір аліментів, що може бути стягнуто, становить 1598,00 грн. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відтак, з [PERSON] на утримання сина [PERSON] необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1598,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 1 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved