Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

03.05.2024 року [PERSON] через свого представника, адвоката Давигору С.В. звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту непроживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину. Свої вимоги позивачка обгрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.04.2022 року. Померла [PERSON] є рідною сестрою позивачки [PERSON] . На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно вимог статті 1221 ЦК України (в редакції, яка діяла на дату смерті) місце відкриття спадщини є остання місце проживання спадкодавця. Позивачка зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,0222 га, кадастровий номер 7124981000:01:006:0436, що розташована в адмінмежах Біозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області; частки в спільній сумісній власності подружжя на будинок [ADDRESS] ; житлового будинку [ADDRESS] . У померлої [PERSON] до складу спадкоємців входили народжені в шлюбі діти донька [PERSON] та [PERSON] , а також відповідач [PERSON] , з яким померла перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рідні доньки померлої [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини матері на користь відповідача. А відповідач в установлений законом строк не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті дружини, як і не подавав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] , як рідна сестра померлої також звернулася до нотаріальної контори в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважає, що [PERSON] не приймав спадщину після смерті сестри, адже не проживав фактично із померлою на дату її смерті. Окрім спільної реєстрації із померлою [PERSON] , в розумінні вимог статті 1268 ч.3 ЦК України не приймав і не прийняв спадщину і не може виступати спадкоємцем майна [PERSON] . Крім того, [PERSON] зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори вона подала заяву про те, що претендує на спадщину сестри і буде звертатися до суду із відповідним позовом. Нотаріусом по суті даної заяви повідомлено, що оскільки існує спір про право, всі подальші питання щодо оформлення спадкового майна підлягають вирішенню в судовому порядку. І тому позивачка звертається до суду з даним позовом, оскільки відповідач не прийняв спадщину, а те, що останній мав реєстрацію в одному будинку із померлою не вказує про наявність у нього права на дану спадщину та просить суд встановити факт непроживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] померлою [INFO] за адресою [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] померлої [INFO] . До початку підготовчого засідання представником відповідача адвокатом Хмельницькою Л.М. до суду був поданий зустрічний позов до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондакова Н.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11.06.2024 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондакова Н.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 25.06.2024 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Давигора С.А. надійшов відзив на зустрічний позов. Реалізуючи право на подання відзиву сторона відповідача за зустрічним позовом подає даний процесуальний документ, оскільки ознайомившись із позовними вимогами вважає, що вони не підлягають задоволенню. За обставинами зустрічного позову позивач [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті дружини з підстав неправильно наданої консультації приватним нотаріусом при зверненні до нотаріальної контори та наявність суперечностей норм закону, що в свою чергу є поважними підставами аби судом такий строк був продовжений. Тому відповідач у відзиві надає заперечення даним обставинам, адже вимоги викладені у позові не ґрунтуються на нормах матеріального права за яких позивач за зустрічним позовом з поважних, непереборних та об`єктивних обставин не подав вчасно заяву і тим самим такий строк пропустив без поважних на те підстав. Твердження позивача у зустрічному позові про те, що внаслідок неправильної консультації нотаріуса він не подав заяву про прийняття спадщини не є поважною причиною, внаслідок чого суд має продовжити йому строк для подання такої заяви. Адже в даному випадку, та за обставин, які описані в позові, мала місце пасивна поведінка позивача на реалізацію його прав як спадкоємця, внаслідок чого останній не реалізував своє право на спадщину в межах строків визначених ст. 1270 ЦК України. [INFO] померла [PERSON] . На дату її смерті в будинку [ADDRESS] за даними сільської ради були зареєстровані позивач, доньки сторін, треті особи та онуки. Рідні доньки, як спадкоємці першої черги в установлений законом термін, а саме 18.04.2022 та 20.04.2022 року ( минуло майже 5 місяців від дати відкриття спадщини) висловили свою позицію щодо спадщини матері подавши заяви про відмову від прийняття спадщини на користь батька. Як вбачається із заяви їх відома від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, і що може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Умова того, що треті особи подали заяви з певними умовами отримання в майбутньому майна чи привілеїв від батька, відсутня. [PERSON] в позові вказує, що звертався до приватного нотаріуса, та наслідку звернення немає у вигляді його заяви про прийняття спадщини, що і підтверджує завідувач Черкаської районної ДНК в своїй постанові, в якій відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, нотаріус свою відмову обґрунтовує на вимогах норм матеріального права, а не Порядку вчинення нотаріальних дій. Це в свою чергу вказує, що при закликанні до спадкоємства нотаріус дотримується норм Цивільного закону, і ними ж керується при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( в даному спорі відсутній заповіт), що в свою чергу спростовує так звану суперечність норм чинного законодавства. щодо посилання у позові на обставини за яких позивач не зобов`язаний був подавати заяву про прийняття спадщини, а саме наявність спільної реєстрації позивача та [PERSON] померлої [INFO] , що в свою чергу звільняє позивача від подання такої заяви. То [PERSON] вважає за потрібне зазначити наступне. Місцем проживання\~фізичної особи\~згідно з\~ч.1\~ст.29\~ЦК є\~житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово.\~Фізична особа\~може мати\~кілька місць\~проживання. У відповідності до статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (діяла на дату відкриття спадщини та смерті [PERSON] , виключена стаття 05.11.2021 року) реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Тому за обставинами зустрічного позову відсутні належні докази за яких [PERSON] спростував би відсутність свого проживання, а не реєстрації в будинку на дату смерті дружини, що в свою чергу свідчить про недоведеність непереборних, об`єктивних та поважних причин за яких останній не подав заяву про прийняття спадщини і таким чином така позиція сторони за зустрічним позовом не спростовує вимоги норм матеріального права за якими є обов`язок на подання заяви. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Давигора С.А. просили суд задовольнити вимоги за первісним позовом повністю, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити повністю. Представник відповідача адвокат Хмельницька Л.М. просила суд задовольнити вимоги зустрічного позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в повному обсязі, та відмовити у задоволенні первсного позову [PERSON] . У судове засідання не з`явилася третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Кондакова Н.В., про причини неявки суд не повідомила, із заявами чи клопотаннями не зверталась. Крім того, у судовому засіданні були допитані як свідки. [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON] , та які також є третіми особами по справі. Вказані свідки в засіданні підтримали позицію адвоката Хмельницької Л.М. Свідки повідомили суду, що відносини метері і батька ( [PERSON] ) були хороші, батько допомагав і допомагає їм грошима. Вони разом з батьком були присутні у нотаріуса, яка їм пояснила, що краще дочкам написати відмову від прийняття спадщини на користь батька. [PERSON] хотів подати заяву про прийняття спадщини, але нотаріус пояснила, що він може не подавати таку заяву, так як він був у шлюбі із померлою та був зареєстрований разом із нею. [PERSON] пояснила, що батько думав прийняти спадщину і потім подарувати її дітям. Якби вони знали, що вийде така ситуація, то не відмовлялися б від прийняття спадщини. Батькові вони довіряють. Свідок [PERSON] повідомила, що знає сім`ю [PERSON] давно, вони сусіди. Дитиною опікувалась [PERSON] , а [PERSON] з ними не проживав, а жив з іншою жінкою. Після смерті [PERSON] вона не бачила [PERSON] вдома. В садочок за дитиною [PERSON] ніколи не приходив. Безпосередньо [PERSON] не була присутня під час конфліктів між [PERSON] і [PERSON] , лише один раз чула по телефону їх сварку. Свідок [PERSON] зазначає, що знає сім`ю [PERSON] давно, вони куми, проживають поряд. До смерті [PERSON] , [PERSON] не було десь 3 роки. Щодо розлучення вона нічого не чула. [PERSON] жив десь у Маньківці з іншою жінкою, про що їй було відомо зі слів самої [PERSON] . Похованням [PERSON] займались [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] є кумом [PERSON] , сім`ю [PERSON] знає давно, спілкувались часто, живе через дорогу. Повідомив, що померла [PERSON] до смерті жила зі своїми дітьми. [PERSON] їх покинув. Він посвідчував акт непроживання [PERSON] в будинку та допомагав ремонтувати Ларисі колонку і каналізацію. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.04.2022 року. Померла [PERSON] є рідною сестрою позивачки [PERSON] . На день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,0222 га, кадастровий номер 7124981000:01:006:0436, що розташована в адмінмежах Біозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області; частки в спільній сумісній власності подружжя на будинок [ADDRESS] ; житлового будинку [ADDRESS] . У померлої [PERSON] до складу спадкоємців входили народжені в шлюбі діти донька [PERSON] та [PERSON] , а також відповідач [PERSON] , з яким померла перебувала у зареєстрованому шлюбі. Судом встановлено, що згідно письмових заяв, поданих до нотаріуса, рідні доньки померлої [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини матері на користь відповідача. А відповідач [PERSON] в установлений законом строк не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті дружини, як і не подавав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] , як рідна сестра померлої також звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважає, що [PERSON] не приймав спадщину після смерті сестри, адже не проживав фактично із померлою на дату її смерті. Окрім спільної реєстрації із померлою [PERSON] , в розумінні вимог статті 1268 ч.3 ЦК України не приймав спадщину і не може виступати спадкоємцем майна померлої сестри. Згідно довідки Білозірської сільської ради №835 від 19.06.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а/с 105 від 25.10.2021р. на час смерті зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На час відкриття спадщини крім померлої в господарстві зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; Онука [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження від 20.04.2022 року складеного депутатом Білозірської сільської ради проведено обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] в присутності свідків підтверджено, що [PERSON] [INFO] , перебуваючи в шлюбі із [PERSON] [INFO] , за даною адресою не проживав більше чотирьох років (2018-2021) та не вів спільного господарства з дружиною. Згідно акту обстеження від 19.06.2023 року складеного депутатом Білозірської сільської ради проведено обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] в присутності свідків підтверджено, що [PERSON] [INFO] , перебуваючи в шлюбі із [PERSON] [INFO] , за даною адресою не проживав більше чотирьох років (2018-2021) та не вів спільного господарства з дружиною. Згідно акту опитування сусідів затвердженого головою сільської ради складеного 09.04.2024 року за участі сусідів та депутата сільської ради підтверджено, що [PERSON] [INFO] , що зареєстрований за адресою [ADDRESS] у період із 2018 року по 22.10.2021 року фактично не проживав за місцем реєстрації. [PERSON] та [PERSON] у вказаний вище період, не проживали як подружжя та не вели спільного господарство. [PERSON] зовсім не бачили за місцем реєстрації у вказаний період. Згідно інформаційної довідки з ДРРПнНМ та Реєстру права власності №372419756 від 02.04.2024р. [PERSON] набув у власність частину житлового будинку в [ADDRESS] на підставі договору дарування, серія та номер; 1456 від 19.09.2018 року. Іншим співвласником даного будинку із часткою на підставі того ж договору стала [PERSON] . В цей час від ще в шлюбі із померлою, однак в порядку дарування набуває майно з особою, яка не є його близьким родичем. За рішенням Черкаського районного суду Черкаської області у справі №707/2013/22 судом при вирішенні спору було встановлено, цитую: «Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради від 21.04.2022 року № 2116, [PERSON] , яка померла [PERSON] , на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини, крім померлої у господарстві зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; Онука [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] . Згідно актів обстеження від 20.04.2022 року та від 19.06.2023 року, які затверджено сільським головою Білозірської сільської ради В. Міцуком, [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживав більше 4 років (2018-2021 р.р.) та не вів спільного господарства з дружиною». Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] хоча і перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , був зареєстрований у будинку по [ADDRESS] , однак фактично у вказаному будинку не проживав починаючи з 2018 року та не проживав на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ). Враховуючи той факт, що [PERSON] у встановлений законом строк не подав до нотаріуса письмову заяву про прийняття спадщини як того вимагає законодавство, тому відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України суд вважає [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , не оформив свідоцтво про право власності на спадкове майно, хоча мав можливість це зробити. Суд вважає неповажними причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] , що вказані в зутрічному позові. Суд не вбачає обгрунтованих підстав для поновлення строку для прийняття спадщини [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно п.3.21 розділу ІІ глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ№296/12 від 22.12.2012 року (в редакції від 03.07.2021 року, діяла на дату смерті [PERSON] визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно відповіді на запит суду від 30.05.2024 року №636/02.14 від Черкаської районної державної нотаріальної контори повідомлено про те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу за номером 226/2023. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст.\~264\~ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77\~ЦПК\~України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд вважає обгрунтованими доводи адвоката Давигори С.А. зазначені у відзиві на зустрічний позов про те, що за обставинами зустрічного позову відсутні належні докази за яких [PERSON] спростував би відсутність свого проживання, а не реєстрації в будинку на дату смерті дружини, що в свою чергу свідчить про недоведеність непереборних, об`єктивних та поважних причин за яких останній не подав заяву про прийняття спадщини і таким чином така позиція сторони за зустрічним позовом не спростовує вимоги норм матеріального права за якими є обов`язок на подання заяви. Окрім того, сам зустрічний позов ґрунтується на обставинах введення в оману третіх осіб, але не доведення обставин, чому позивач будучи у нотаріуса разом із доньками ( чи в інший день, відповідач виходить із викладеного у зустрічному позові) не подав заяву про прийняття спадщини в один день, коли останні відмовилися від спадщини матері на його користь. Отже, наведені у зустрічному позові обставини та їх обґрунтування не доводять того, що у [PERSON] були поважні та непереборні обставини, які б позбавили його права подати заяву про прийняття спадщини після смерті дружинию. Суд вважає необгрунтованими і неспроможними доводи адвоката Хмельницької Л.М. та третіх осбі щодо введення в оману [PERSON] і [PERSON] , оскільки дані обставини, крім показань третіх осіб, не підтверджені належними і допустимими доказами. Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, вислухавши доводи та пояснення сторін, їх представників, заслухавши відповіді на питання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити повністю у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved