Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з Відділу освіти, культури, молодіжної політики та спорту Калитянської селищної ради Броварського району Київської області на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунків при звільненні по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за 6 місяців у розмірі 5\~916 грн. 32 коп. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог зазначається, що позивач у період з 14 вересня 2022 року по 11 січня 2023 року перебував у трудових відносинах з Відділом освіти, культури, молодіжної політики та спорту Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, працював на посаді тренера спортивної секції. 11 січня 2023 року його звільнено за власним бажанням. Станом на день звільнення з позивачем не проведено повного розрахунку по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку. Зазначені кошти виплачені позивачу лише 27 січня 2023 року, тобто через 16 днів з дати звільнення. Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 5\~916 грн. 32 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~30 червня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. 03 квітня 2024 року відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовній заяві позивач просив суд провести розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. \~ \~ \~ \~Відповідач Відділ освіти, культури, молодіжної політики та спорту Калитянської селищної ради Броварського району Київської області у судове засідання представника не направив. 05 листопада 2024 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Відділу. Дослідивши письмові матеріали, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що учасники у даній справі перебували у трудових відносинах. На підставі наказу від 14 вересня 2022 року позивача прийнято на роботу до Відділу освіти, культури, молодіжної політики та спорту Калитянської селищної ради Броварського району Київської області на посаду тренера спортивної секції. Наказом від 11 січня 2023 року [PERSON] звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. З виписки по рахунку за період з 25 січня 2023 року по 02 лютого 2023 року вбачається, що 27 січня 2023 року на картковий рахунок позивача зараховано грошові кошти у розмірі 4\~241 грн. 66 коп. у вигляді заробітної плати. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Не визнаючи заявлених вимог відповідач вказує, що розрахункові кошти позивачу були надані вчасно, однак через відсутність електропостачання своєчасно не надійшли. 12 січня 2023 року відповідачем оформлено кошторис, 13 січня 2023 року Казначейством проведено реєстрацію, виплату розрахункових здійснено 25 січня 2023 року. Частиною першою статті 47\~Кодексу законів\~про працю\~України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статтею 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117\~КЗпП України згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, факт проведення з ним остаточного розрахунку та встановлення вини. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Відтак, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що при звільненні з позивачем не проведено остаточного розрахунку при звільненні у строки, встановлені статтею 116 КЗпП України. Щодо посилань відповідача на відсутність вини у затримці розрахунку з підстав настання обставин непереборної сили (форс-мажору), суд дійшов висновку про необґрунтованість таких доводів з огляду на наступне. З останніх висновків Верховного суду вбачається, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства залучена під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час дії воєнного стану. Посилання відповідача на розмір втрат жодним чином не доведене. При винесенні даного рішення судом враховується висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 359/4305/20 (провадження № 61-7835св21), з якої вбачається, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Разом з цим обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо. Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів». Відповідачем у справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження настання обставини непереборної сили на дату звільнення позивача з роботи як підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання обов`язку, визначеного статтею 116 КЗпП України. Таким чином період затримки розрахунку при звільненні з позивачем складає з 12 січня 2023 року по 26 січня 2023 року, оскільки кошти на рахунок позивача надійшли лише 27 січня 2023 року. Заперечення наведені відповідачем що відсутності електропостачання, Інтернету та тривале опрацювання Казначейством судом відхиляється. Кількість робочих днів у періоді становить 11 днів. Відповідно до довідки про доходи від 27 січня 2023 року, виданої Відділом освіти, культури, молодіжної політики та спорту Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, останні відпрацьовані місяці: жовтень та листопад 2022 року. У жовтні 2022 року 21 робочих день, у листопаді 22. Розмір заробітної плати за жовтень 2022 року складає 9\~200 грн. 00 коп., розмір заробітної плати за листопад 2022 року становить 6\~700 грн. 00 коп. Згідно з пунктом 8 Порядку обчислення заробітної плати затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 08\~лютого 1995\~року №\~100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 396 грн. 77 коп. (9200+6700=15900/43=369,77). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 369 грн. 77 коп. * 11 = 4\~067 грн. 47 коп. Не визнаючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідач зазначає про пропуск позивачем тримісячного строку для звернення до суду з даними вимогами. Згідно з частиною першою статті 233\~КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі. Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права. Положення частини другої статті 233 КЗпП України деталізує це правило стосовно випадків звільнення працівника. У такому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення. Тобто для такої категорії трудових спорів встановлено спеціальне правило обчислення початку строку виникнення права на звернення до суду, відмінне від загального правила, за яким виникнення цього права пов`язується з моментом, коли працівник дізнався або за всіма обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права. Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18 (провадження № 61-5845св19), від 03 жовтня 2022 року у справі № 204/1724/20 (провадження № 61-18714св20), від 08 травня 2024 року у справі № 593/1161/21 (провадження № 61-14077св23). Пунктом 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину. Такий самий правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 947/8885/21 (провадження № 61-7480сво22). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Надалі постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. Вирішуючи питання щодо строку, суд виходить з того, що позивач звільнився з роботи 11 січня 2023 року, заробітну плату отримав 27 січня 2023 року, до суду з підстав поновлення своїх прав звернувся 08 травня 2023 року у зв`язку з чим не пропустив строк на звернення до суду з даним позовом. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2024 року в справі № 444/2538/23 (провадження № 61-7113св24). З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення даного позову з підстав його обґрунтованості. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з позивача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1\~073 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved