Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі скорочено ТОВ «ФК «ЄАПБ») [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 27.02.2024 (надійшла до суду 08.03.2024), в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі вимог 30 754 грн. 35 коп., зокрема: - заборгованість за кредитним договором№F94.21818.006316372 від 04.02.2020 у загальному розмірі 23\~911 грн. 85 коп., що включає: заборгованість за основним боргом 9\~631 грн. 03 коп., заборгованість по процентам 4\~430 грн. 85 коп., заборгованість за комісіями 9\~849 грн. 97 коп.; - заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №10002195178 від 05.08.2020 у загальному розмірі 6\~842 грн. 50 коп., що включає: заборгованість за основною сумою боргу 1\~700 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 5\~142 грн. 50 коп.; - стягнути з відповідача понесені ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати по справі. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що04.02.2020 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №F94.21818.006316372, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 11\~532 грн. 00 коп. строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 16,5 % річних на умовах повернення, визначених графіком платежів додатком №1 до договору. Підписанням договору позичальник підтвердила, що вона ознайомилася на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодилася, що до моменту підписання договору ознайомилася з його умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору їй зрозумілі. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 23\~911 грн. 85 коп., що включає: заборгованість за основним боргом 9\~631 грн. 03 коп., заборгованість по процентам 4\~430 грн. 85 коп., заборгованість за комісіями 9\~849 грн. 97 коп. У подальшому, 07.07.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № F94.21818.006316372 від 04.02.2020, укладеним із [PERSON] , в загальному розмірі вимог 23\~911 грн. 85 коп. Крім того, 05.08.2020 між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10002195178у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позичальник [PERSON] отримала кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника, в обмін на зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Підписанням договору позичальник підтвердила, що вона ознайомилася на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодилася, що до моменту підписання договору ознайомилася з його умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору їй зрозумілі. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі6\~842 грн. 50 коп., що включає: заборгованість за основною сумою боргу 1\~700 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 5\~142 грн. 50 коп. При цьому, 11.05.2021 між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №10002195178 від 05.08.2020, укладеним із [PERSON] , в загальному розмірі вимог 6 842 грн. 50 коп. З моменту отримання права грошової вимоги до відповідача за кожним із вищевказаних договорів, дійсний кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування процентів та будь-яких штрафних санкцій. З огляду на те, що позичальник [PERSON] наявну заборгованість за кредитними договорами перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в добровільному порядку не погашає, тому позивач, будучи дійсним кредитом, вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 19.04.2024позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно з клопотанням, викладеним у прохальній частині позову (п.4),просивсправу розглядати за йоговідсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи неодноразово повідомленою належним чином усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України. Правом на подання відзиву не скористалася, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 04.02.2020 між АТ «ІДЕЯ БАНК» (банк/кредитодавець), ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (страховий агент) та [PERSON] (позичальник/страхувальник) було укладено договір кредиту та страхування № F94.21818.006316372 (далі кредитний договір або договір кредиту/договір кредиту та страхування), що є змішаним договором відповідно до ст.628 ЦК України та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування. Відповідно до п.п.3.2, 3.4 договору. позичальник акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (скорочено ДКБОФО), що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договору. Згідно з п.9.1 ДКБОФО банк надає позичальнику споживчий кредит на підставі цього договору та договору кредиту, укладеного з позичальником. Умови договору кредиту в сукупності з умовами цього договору визначають цілісні умови кредитування позичальника, передбачені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до 9.27 ДКБОФО, договір в частині споживчого кредиту є укладеним з дня прийняття позичальником пропозиції щодо укладення даного договору, підписанням позичальником договору кредиту та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором кредиту та даним договором. Договір кредиту та страхування був підписаний позичальником власноручно; від імені банку договір був підписний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно п.13.3. Публічної пропозиції АТ «ІДЕЯ БАНК» про приєднання до ДКБОФО в редакції, що діяла з 08.04.2019 по 15.07.2019. Страховий агент, підписуючи договір кредиту та страхування, діяв від імені ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна Страхування життя" (страховик) також з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки, відтворених за допомогою технічного пристрою. За умовами п.1 договору, банк надає позичальникові кредит за типом «пенсійний» для власних потреб у розмірі 11 532 грн. 00 коп. строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 16,5% річних, яка є змінюваною (п.1.8 договору: змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5% збільшена на маржу банку). Датою повернення кредиту визначено 04.02.2022, повернення заборгованості здійснюється через рахунок № [NUMBER] , відкритий у банку, відповідно до графіку, викладеного у додатку №1 до договору. За умовами п.1.7 договору, банк надає позичальникові кредит для власних потреб шляхом переказу коштів у сумі 10 001 грн. на рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту у сумі 1530 грн. 27 коп. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 договору. У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні кредитного договору банком була доведена до відома позивальника інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом позивальника під текстом договору, а також під текстом паспорту споживчого кредиту (додаток №1 до кредитного договору). Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладений сторонами правочину простій письмовій формі, містить елементи договору приєднання, відповідає вимогам ЦК України. Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, після його підписання у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у АТ «Ідея Банк» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Судовим розглядом також встановлено, що після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника [PERSON] грошові кошти в сумі 11 532 грн., з яких також за рахунок суми кредиту сплатив на користь ТзДВ СК "АРКС" страховий платіж від імені позивальника в сумі 1530 грн. 27 коп., що підтверджується ордерами-розпорядженнями від 04.02.2020 за №1 (про видачу кредиту) та за №2 (про сплату страхового платежу). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Натомість [PERSON] в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, в результаті чого станом на 07.07.2023 утворилась заборгованість в розмірі 23 911 грн. 85 коп., яка включає: заборгованість за основною сумою боргу 9 631 грн. 03 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 4 430 грн. 85 коп., заборгованість за комісіями 9 849 грн. 97 коп., що слідує з розрахунку заборгованості. Крім того, 05.08.2020 між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту№10002195178 у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позичальник [PERSON] отримала кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у сумі 1700 грн. 00 коп. кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника (за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надано позичальником товариству з метою отримання кредиту), в обмін на зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики за ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.1.3 договору, строк надання кредиту 30 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів/розрахунку, що є додатком №1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених договором. Мета отримання кредиту на споживчі цілі (для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), що обумовлено у п.1.5 договору. Як слідує з графіку платежів, підписаного [PERSON] із застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором, загальна вартість кредиту складає 145% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2465 грн. у грошовому вираженні та включає: проценти за користування кредитом 45% від суми кредиту, що в грошовому вираженні складає 765 грн.; сума кредиту (тіло) 1700 грн. Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами за вказаним кредитним договором, та наявними у справі доказами в їх сукупності, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис»\~(в редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України Про електронну комерцію). Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст договору, його форму, наявність електронних підписів одноразовим ідентифікатором з боку позичальника [PERSON] та кредитора, суд дійшов висновку, що договір про надання споживчого кредиту№10002195178 від 05.08.2020 укладений сторонами правочину в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам\~ЦК України,\~Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надала, як і не спростувала факт укладення договору та його дійсність. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, в результаті чого станом на 11.05.2021 утворилась заборгованість в розмірі 6\~842 грн. 50 коп., що включає: заборгованість за основною сумою боргу 1\~700 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 5\~142 грн. 50 коп. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. У ході судового розгляду також встановлено, що07.07.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № F94.21818.006316372 від 04.02.2020, укладеним із [PERSON] , в загальному розмірі вимог 23\~911 грн. 85 коп., що підтверджується витягом з реєстру боржників №2 від 07.07.2023, платіжною інструкцією про проведення оплати за договором факторингу. Крім того, 11.05.2021 між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №10002195178 від 05.08.2020, укладеним із [PERSON] , в загальному розмірі вимог 6 842 грн. 50 коп., що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників та витягом з реєстрів боржників, де включені вимоги до [PERSON] в загальному розмірі 6\~842 грн. 50 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Враховуючи, що АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» як первісні кредиторисвої зобов`язання за кредитними договорамиперед [PERSON] виконали у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд приходить до висновку про обґрунтованість звернення до суду. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зрозрахунками заборгованості, [PERSON] має загальну суму заборгованості за кредитними договорами у сумі 30 754 грн. 35 коп., зокрема: - заборгованість за кредитним договором №F94.21818.006316372 від 04.02.2020 у загальному розмірі 23\~911 грн. 85 коп., що включає: заборгованість за основним боргом 9\~631 грн. 03 коп., заборгованість по процентам 4\~430 грн. 85 коп., заборгованість за комісіями 9\~849 грн. 97 коп.; - заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №10002195178 від 05.08.2020 у загальному розмірі 6\~842 грн. 50 коп., що включає: заборгованість за основною сумою боргу 1\~700 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 5\~142 грн. 50 коп. Після відступлення прав вимоги від первісних кредиторів на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», нарахування процентів на тіло кредиту, штрафних санкцій не здійснювались, а сума відступленого боргу за кожним із вищевказаних договорів залишилась незмінною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, як і презумпція правомірності їх не спростована. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] не здійснила погашення заборгованості по кредитам ні перед попередніми кредиторами, ні перед дійсним після відступлення прав вимоги, та не повернула кредитні коштипротягом строків, обумовлених сторонами при укладенні договорів, тим самим допустила істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту)за кредитним договором №F94.21818.006316372 від 04.02.2020 у розмірі 9\~631 грн. 03 коп., та за договором про надання споживчого кредиту №10002195178 від 05.08.2020 у розмірі 1\~700 грн. 00 коп. Враховуючи, що умовами кредитного договору №F94.21818.006316372 від 04.02.2020 було визначено нарахування комісії за надання кредиту, яку позичальник також не сплатила, суд дійшов висновку про доведеність заборгованості за комісією 9\~849 грн. 97 коп., яка також підлягає стягненню з позичальника на користь дійсного кредитора, оскількиїї нарахування відповідає приписам ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», а розмір та ставка були узгоджені сторонами при укладенні договору на основі їх вільного волевиявлення. Що стосується заявленої заборгованості по процентам за користування кредитом за кожним з кредитних договорів, то при вирішенні вимог в цій частині суд виходить з такого. Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1\~ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст.628 ЦК України. Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, кредитор повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно умов укладених з [PERSON] кредитних договорів, сторони домовились, що договори є строковими: -за умовами кредитного договору №F94.21818.006316372 від 04.02.2020, банк надає позичальникові кредит у розмірі 11 532 грн. 00 коп. строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 16,5% річних, яка є змінюваною (з можливістю збільшення на 5%); датою повернення кредиту визначено 04.02.2022; -за умовами договором про надання споживчого кредиту №10002195178 від 05.08.2020 позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 1700 грн. 00 коп. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1,5% за кожен день строку користування кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12зазначено, що\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом\~та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування\~чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. До того ж слід зауважити, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст.1048 та ст. 625 ЦК України. Відтак, у межах обумовленого договорами строку кредитування до закінчення дії кредитних договорів, відповідач [PERSON] зобов`язана була повернути кредиторам позику в сумі отриманого тіла кредитуі сплатити проценти за користування нею за узгодженою ставкою за кожен день користування позиками. Оскільки строк дії усіх вищевказаних кредитних договорів закінчився, тому нарахування кредиторамивідсотків за користування кредитними коштами мало здійснюватись виключно у межах строку кредитування. Проаналізувавши зміст кожного з кредитних договорів та надані позивачем розрахунки заборгованості суд приходить до висновку, що нарахування процентів за умовами кредитного договору №F94.21818.006316372 від 04.02.2020проведено арифметично вірно, в рамках строку дії договору, узгодженої змінюваної процентної ставки та з урахуванням виконаних відповідачем зобов`язань, а відтак заявлену суму заборгованості по процентам 4\~430 грн. 85 коп. суд вважає доведеною. Разом з тим суд не може погодитись із розміром нарахованих процентів за договором про надання споживчого кредиту №10002195178 від 05.08.2020, оскільки такі проценти нараховані поза межами строку дії договору. Беручи до увагу строк кредитування (30 календарних днів), розмір відсотків, визначений в кредитному договорі (1,5% щодня), відсутність в матеріалах справи пролонгування дії договору, та провівши розрахунок розміру відсотків за користування кредитними коштами, суд доходить висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 765 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку: 1\~700 грн. * 1,5% : 100%*30 днів. Підстав, які б визначали можливість застосування зниженої процентної ставки, в рамках відносин із [PERSON] з огляду на істотність порушення виконання ним зобов`язань та їх тривалість, судом, з урахуванням умов договорів, не встановлено. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» як дійсним кредитором, які підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ`заборгованостіу загальному розмірі 26 376 грн. 85 коп., з яких: - заборгованість за кредитним договором №F94.21818.006316372 від 04.02.2020 у загальному розмірі 23\~911 грн. 85 коп., що включає: заборгованість за основним боргом 9\~631 грн. 03 коп., заборгованість по процентам 4\~430 грн. 85 коп., заборгованість за комісіями 9\~849 грн. 97 коп.; - заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №10002195178 від 05.08.2020 у загальному розмірі 2 465 грн. 00 коп., що включає: заборгованість за основною сумою боргу 1\~700 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 765 грн. 00 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: partial