Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Городоцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його син [PERSON] . Син проживав разом із ним в с.Лісоводи, однак у зв`язку із хворобою у 2019 поїхав на лікування в російську федерацію, де в м.солнєчногорськ московської області помер. Свідоцтво про смерть сина видано відділом управління ЗАГС по міському округу солнєчногорського головного управління ЗАГС московської області 04 жовтня 2023 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, проте заявник не може реалізувати своє право спадкоємця з підстав відсутності свідоцтва про смерть сина. При зверненні в органи РАЦС отримав відмову у поновленні актового запису цивільного стану з підстав відсутності підтверджуючих документів. За даних обставин звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті сина [PERSON] . В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та пояснив, що його син [PERSON] з 2019 року проживав на території російської федерації. В липні 2023 року заявнику подзвонили та повідомили, що [PERSON] помер [INFO] . У зв`язку з відсутністю дипломатичних відносин між країнами, він не зміг забрати тіло сина в Україну і [PERSON] був похований в російській федерації. Його син був громадянином України, але отримати свідоцтво про його смерть заявник не має можливості без встановлення факту смерті. В судовому засіданні представник заявника адвокат Гаджук В.О. заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Вказав, що сукупність наданих доказів, в тому числі письмові докази та покази свідка, однозначно підтверджують факт смерті [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Городоцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки. Пояснення (відзив) на заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, який не з`явився в судове засідання без поважних причин. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що проживає по сусідству з заявником в с.Лісоводи Хмельницького району Хмельницької області, був його однокласником. В 2023 році в липні йому стало відомо про смерть [PERSON] зі слів його батька. Сім`ї у померлого не було. Батько справляв дев`ятини, куди свідок був також запрошений. Заслухавши пояснення заявника, його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в с.Лісоводи Хмельницького району Хмельницької області. Його син, [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с.Лісоводи Городоцького району Хмельницької області, був зареєстрований за адресою:с.Лісоводи, що підтверджується копією паспорта громадянина України. [INFO] [PERSON] помер. Факт споріднення заявника з померлим, саме те, що [PERSON] є сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , де його батьком вказаний заявник [PERSON] . Згідно довідки №02.13.17-13/81 від 23.02.2024 виданої виконавчим комітетом Городоцької міської ради Хмельницької області встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . Факт смерті [PERSON] , [INFO] підтверджується копією свідоцтва про смерть від 04 жовтня 2023 року серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС по міському округу солнєчногорськ головного управління ЗАГС московської області. Згідно зі ст.ст. 293,315 ЦПК України, в судовому порядку розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, а також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно з п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, (далі Правил) у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Відповідно п. 1 Розділу 5 Правил підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. З моменту повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України - 24.02.2022, органи України, які уповноважені проводити державну реєстрацію смерті громадян України на території російської федерації, не функціонують. Крім того, держава Україна розірвала дипломатичні відносини з російської федерацією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом. До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постановах від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 у справі № 635/6172/17. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, на підтвердження обставин смерті свого сина, який помер [INFO] в м.солнєчногорськ московської області російської федерації, надав копію свідоцтва про смерть від 04 жовтня 2023 року серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС по міському округу солнєчногорськ головного управління ЗАГС московської області. Таким чином, факт смерті [PERSON] зареєстрований іноземним органом реєстрації. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. Встановлення факту смерті сина є необхідним заявнику для можливості реалізації своїх прав, в тому числі, права на спадкування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт смерті [PERSON] на території іноземної держави знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, іншим чином встановлення цього факту неможливе.

Outcome: approved