Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

30 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків. 26 травня 2021 року [PERSON] на виконання даної ухвали звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунув недоліки первісної. В обґрунтування вимог [PERSON] посилався на те, що він та відповідач [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вказує, що відповідач постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, на неодноразові прохання побачитись або поспілкуватись з дитиною відмовляє, мотивуючи карантином та великою відстанню між місцем проживання дитини та батька. При цьому, коли він приїздив з іншої області для побачення з дитиною, відповідач несподівано змінювала своє рішення і не дозволяла побачитися з сином або взагалі вимикала телефон та не брала слухавку, зокрема не відчиняла двері свого помешкання. А починаючи з 2018 року зовсім заборонила спілкуватися з сином, навіть засобами телекомунікаційного зв`язку. Остання зустріч із сином [PERSON] відбулася завдяки сприянню дільничного інспектора поліції Черкаської селищної ради, тривалість якої була 5 хвилин у приміщенні селищної ради, під час якої відповідач міцно тримаючи руку дитини, не дозволяла йому підійти до батька та вручити подарунок на День народження. Після чисельних марних спроб вирішити питання щодо спілкування батька дитини з сином та його участі у вихованні шляхом переговорів, взаємних поступок, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Позивач має бажання спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, а створення йому відповідних перешкод відповідачем порушує його права як батька дитини, зокрема права сина, що суперечить його інтересам та інтересам дитини. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просив суд: - зобов`язати [PERSON] усунути йому перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] ; - визначити йому способи участі у вихованні сина - [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним, а саме: - безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб - з понеділка по п`ятницю включно з 15.00 до 20.00 год., не частіше трьох разів на тиждень; - безперешкодні зустрічі з дитиною без участі будь-яких інших осіб за виключенням його матері та бабусі з 10.00 год. суботи по 20.00 год. неділі не частіше двох разів на місяць з можливістю перебуванням у м. Дніпро за адресою мешкання його матері чи бабусі та відвідування розважальних дитячих закладів, парків та інших зон відпочинку з дітьми; - безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері [PERSON] - щороку у літній період строком на 21 добу та у зимовий період 14 діб; - безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження сина (з можливою участю інших осіб) - кожного року 03 квітня з 08.00 год. до 22.00 год.; - безперешкодна участь у спільному святкуванні державних свят України - на кожне державне свято з 08.00 год. до 22.00 год.; - безперешкодна можливість у спілкуванні за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку у тому числі за допомогою відеозв`язку щоденно у період з 17.00.00 год. до 17.00 год. не частіше чотирьох разів на тиждень з тривалістю одного сеансу зв`язку не довше 40 хвилин; - зобов`язати [PERSON] за два дні до його зустрічі з сином, надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це батька, [PERSON] , особисто на наступний день з дня настання таких обставин; - зобов`язати [PERSON] повідомити йому номер телефону для зв`язку та можливості його спілкування з сином, а у разі його зімни повідомити йому новий телефонний номер не пізніше наступного дня після його зміни, а також вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. 21 вересня 2021 року відповідач [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною, в якому просила суд: - визначити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , а саме: - перші двадцять зустрічей кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 12.00 год. у присутності психолога; - кожний вівторок та п`ятницю з 17.00 год. до 18.00 год. в присутності матері за адресою її проживання, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; - кожну другу та четверту неділю місяця з 09.00 год. до 13.00 год. в присутності матері за адресою її проживання або в дитячому розважальному закладі чи парку відпочинку у смт. Гвардійське, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; - у день народження дитини, якщо 03 квітня буде вихідним днем - з 09.00 год. до 11.00 год. в присутності матері за її адресою проживання або в дитячому розважальному закладі чи парку відпочинку у м. Дніпро; якщо 03 квітня припадає на будній день - з 08.00 год. до 08.30 год. в присутності матері за адресою її проживання, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; - в окремих випадках, пов`язаних, наприклад, з локдауном через коронавірус, комунікація протягом 10 хвилин засобами телефонного та електронного зв`язку, якими користується дитина, що забезпечить права іншого з батьків проводити час з дитиною; - десять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. [PERSON] зазначила, що вона ніколи не надавала перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Звернула увагу на те, що проведення зустрічей батька з дитиною через шість років, коли дитина не бачила і не знала батька, без присутності матері, може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між [PERSON] та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає [PERSON] як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просить врахувати дані обставини та ухвали рішення, яким встановити відповідні умови батьку дитини для безпечного спілкування та перебування його з дитиною. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2022 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. Первісний та зустрічний позови об`єднано в одне провадження, справі присвоєно єдиний унікальний номер № 183/2903/21. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору залучено Черкаську селищну раду. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2023 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2023 року уточнені анкетні дані відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом - [PERSON] . Таким чином, судом розглядались позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Черкаська селищна рада про усунення перешкод у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Черкаська селищна рада про визначення способу участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. В судовому засіданні позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] первісні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Зустрічні вимоги [PERSON] не визнав частково. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу без її участі, зустрічні позовні вимоги підтримала, просила зустрічний позов задовольнити. Первісні позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі, просила у позові відмовити. Представник третьої особи Черкаської селищної ради в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справи без його участі, вважає за доцільне задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] та визначити способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, зазначені у зустрічній позовній заяві, про що подав відповідний висновок. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд 28.10.2024 року розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши позивача за первісним позовом, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що з 18 вересня 2013 року по 25 червня 2015 року позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 556, складений 09 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 квітня 2014 року. Позивач за первісним позовом [PERSON] у позові посилається на те, що відповідач [PERSON] перешкоджає йому спілкуватися з сином [PERSON] , [INFO] , на неодноразові прохання побачитись або поспілкуватись з дитиною остання відмовляє, мотивуючи карантином та великою відстанню між місцем проживання дитини та батька. В свою чергу, позивач за зустрічним позовом [PERSON] у позові посилається на те, що вона не надає перешкод у спілкуванні батька з дитиною. В той же час, оскільки дитина понад шість років не бачила і не знала батька, що без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між [PERSON] та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає [PERSON] як батька, а тому для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька. Таким чином, між сторонами виник спір про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Статтею 141 СК України визначено, що 1. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 157 СК України, 1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. 2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 158 СК України, 1. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. На підставі статті 159 СК України, 1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. 3. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. 4. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. 5. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Приписами статті 19 СК України визначено, що 1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. 3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. 4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Дитина - [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за вищевказаною адресою. Встановлено, що позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії НРН № 816282 від 12 жовтня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарною І.О. за р.№ 3143 є власником однокімнатної квартири загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності : 44436820, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 453506032103), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до п. п. 73,74 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 року за № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» такий висновок щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, надає орган опіки та піклування за місцем проживання дитини. Так, згідно висновку виконавчого комітету Черкаської селищної ради № 52 від 12 червня 2023 року, органом опіки та піклування встановлені наступні обставини. 18 вересня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . З 07 січня 2015 року сторони припинили проживати разом в м. Біла [PERSON] разом з дитиною переїхали проживати до своїх батьків в смт. Гвардійське (наразі с-ще Зарічне) Самарівського району (Новомосковського) Дніпропетровської області та 25 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця. Як зазначає матір дитини, через неможливість знайти місце перебування, проживання батька дитини [PERSON] , боржник на власний розсуд пересилає грошові кошти у розмірі близько 1 000,00 грн. В той же час, Органом опіки та піклування не встановлено наявності чи відсутності заборгованості батька дитини [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , оскільки підтверджуючих документів на підтвердження цьому не було знайдено. Спеціалістами служби у справах дітей Білоцерківської міської ради обстежено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які задовільні, для дитини створені належні умови для проживання та перебування. Спеціалістами відділу захисту прав дітей УССД Центральної адміністрації ДМР обстежено умови проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які відповідають санітарно-гігієнічним умовам проживання, для побачень батька з дитиною виділено окрему умебльовану кімнату. Спеціалістами сектору Служби у справах дітей Черкаської селищної ради обстежено умови проживання матері дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , які відповідають санітарно-гігієнічним умовам проживання, для дитини створені належні умови для проживання та перебування. Провідним психологом КЗ «Центр надання соціальних послуг Черкаської селищної ради» проведено психологічне діагностування психоемоційного стану дитини, визначення батьківського потенціалу та прихильності дитини до кожного з батьків та надано відповідний висновок. Крім того, для проведення оцінки потреб сімей/осіб були задіяні фахівці Білоцерківського міського центру соціальних служб та КЗ «Ценрт надання соціальних послуг Черкаської селищної ради», де встановлено, що в сімях батька та матері малолітнього [PERSON] , [INFO] ознаки складних життєвих обставин відсутні, обидва батьки мають достатній рівень батьківського потенціалу, але в одному з висновків вказано, що у малолітньої дитини негативні стосунки з батьком, дитина має образу на батька та боїться його, вважає його недобрим. Резюмуючи проведену роботу фахівців соціальних служб та їхні висновки, для мінімізування психотравматизації малолітньої дитини необхідно вирішити міжособистісний конфлікт між батьками, уникати з`ясувань стосунків із взаємним звинувачення в присутності дитини, при ініціюванні батьком побачення з дитиною необхідно враховувати її бажання, інтереси, фізичний та психологічний стан дитини. На засіданні з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Черкаської селищної ради було з`ясовано, що мати дитини [PERSON] не заперечує проти спілкування сина з батьком, але звертає увагу на те, щоб побачення з дитиною проходили з врахуванням бажання самої дитини, її інтересів, фізичного та психологічного стану. Орган опіки та піклування у висновку зазначає, що батько дитини [PERSON] висловлює бажання приймати участь у вихованні сина [PERSON] , [INFO] та спілкуватися з ним. Таким чином судом встановлено, що позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] має у власності однокімнатну квартиру, не має медичних протипоказань, хоче приділяти увагу вихованню дитини, піклуватися про стан її здоров`я, матеріальне забезпечення, харчування тощо. Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської селищної ради № 52 від 12 червня 2023 року, орган опіки та піклування вважає за доцільним встановити такий порядок участі батька [PERSON] у вихованні сина - [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним, а саме: - перші двадцять зустрічей кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 12.00 год. у присутності психолога; - кожний вівторок та п`ятницю з 17.00 год. до 18.00 год. в присутності матері за адресою її проживання, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; - у день народження дитини, якщо 03 квітня буде вихідним днем - з 09.00 год. до 11.00 год. в присутності матері за її адресою проживання або в дитячому розважальному закладі чи парку відпочинку у м. Дніпро; якщо 03 квітня припадає на будній день - з 08.00 год. до 08.30 год. в присутності матері за адресою її проживання, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; - в окремих випадках, пов`язаних, наприклад, з локдауном через коронавірус, комунікація протягом 10 хвилин засобами телефонного та електронного зв`язку, якими користується дитина, що забезпечить права іншого з батьків проводити час з дитиною; - десять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. В той же час, суд приходить до переконання, що в інтересах дитини та батька, позивачу за первісним позовом та відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] необхідно визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином, що відповідатиме його інтересам та інтересам дитини, а саме: - перші двадцять зустрічей кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 12.00 год. у присутності психолога; - кожний вівторок та п`ятницю з 17.00 год. до 18.00 год. в присутності матері за адресою її проживання, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; - кожну другу та четверту неділю місяця з 09.00 год. до 13.00 год. в присутності матері за адресою її проживання або в дитячому розважальному закладі чи парку відпочинку в смт. Зарічне Самарівського району Дніпропетровської області, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; - у день народження дитини [INFO] кожного року, якщо 03 квітня буде вихідним днем - з 09.00 год. до 11.00 год. в присутності матері за адресою її проживання або в дитячому розважальному закладі чи парку відпочинку в м. Дніпро; якщо 03 квітня припадає на будній день - з 08.00 год. до 08.30 год. в присутності матері за адресою її проживання, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; - десять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; - безперешкодне спілкування з дитиною за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку, у тому числі за допомогою відео зв`язку з урахуванням віку дитини з дотриманням режиму дня, враховуючи думку та стан здоров`я дитини. При цьому, згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову [PERSON] та часткове задоволення зустрічного позову [PERSON] . Визначити [PERSON] способи участі у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним, а саме: перші двадцять зустрічей кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 12.00 год. у присутності психолога; кожний вівторок та п`ятницю з 17.00 год. до 18.00 год. в присутності матері за адресою її проживання, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; кожну другу та четверту неділю місяця з 09.00 год. до 13.00 год. в присутності матері за адресою її проживання або в дитячому розважальному закладі чи парку відпочинку в смт. Зарічне Самарівського району Дніпропетровської області, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; у день народження дитини [INFO] кожного року, якщо 03 квітня буде вихідним днем - з 09.00 год. до 11.00 год. в присутності матері за адресою її проживання або в дитячому розважальному закладі чи парку відпочинку в м. Дніпро; якщо 03 квітня припадає на будній день - з 08.00 год. до 08.30 год. в присутності матері за адресою її проживання, враховуючи думку та стан здоров`я дитини; десять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; безперешкодне спілкування з дитиною за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку, у тому числі за допомогою відео зв`язку з урахуванням віку дитини з дотриманням режиму дня, враховуючи думку та стан здоров`я дитини. Зобов`язати [PERSON] надавати інформацію про фактичне місце навчання, проживання та/або перебування дитини - [PERSON] , [INFO] , а у разі настання відповідних змін - повідомити про дані зміни [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] надати [PERSON] контактний номер телефону дитини - [PERSON] , [INFO] та в подальшому повідомляти про його зміну із зазначенням нового номера телефону. В задоволенні іншої частини первісного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] - відмовити. Інші доводи сторін судом не приймаються до уваги, оскільки не спростовують наведених висновків суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при звернення до суду з первісним позовом [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн. Крім того, при звернення до суду з зустрічним позовом [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн. Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи, що первісні та зустрічні вимоги задоволено частково, кожною із сторін при зверненні до суду з позовом було сплачено однакову суму судового збору в розмірі 908,00 грн., а тому відповідно до приписів ч. 10 ст. 141 ЦПК України сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній судовий збір.

Outcome: partial