Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

21 листопада 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 32800 грн 00 коп. за кредитним договором №3963590 від 08 квітня 2021 року (далі Договір-1), інфляційних втрат в розмірі 10397 грн 60 коп., трьох відсотків річних в розмір 1938 грн 35 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що 04 квітня 2021 року\~ між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №3963590 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого, товариство зобов`язалося надати у власність позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах зазначених в договорі, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за його користуванням. Згідно з умовами договору позивач передав відповідачу кошти в сумі 10000 грн на строк 30 днів до 08 травня 2021 року. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором-1 виконало та надало відповідачу кредит в сумі 10000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Проте, відповідач 29 квітня 2021 року здійснила оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна»\~ в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3553 грн, у зв`язку з чим у відповідності до п.1.4 та п. 4.2. Догвоору-1відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів до 29 травня 2021 року із стандартною процентною ставкою 1,90 відсотків в день. Відповідно до п. 1.5. Договору-1 стандартна процентна ставка становить 1,90 відсотків в день. 24 травня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих відсотків в сумі 4750 грн, у зв`язку із чим у відповідності до п. 1.4. та п. 4.2. Договору-1 відбулося продовження строку кредиту на 30 днів, до 23 червня 2021 року за стандартною процентною ставкою 1,90 відсотків в день. 03 червня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих відсотків в сумі 1000 грн. 21 липня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих відсотків в сумі 5700 грн, у зв`язку із чим у відповідності до п. 1.4. та п. 4.2. Договору-1 відбулося продовження строку кредиту на 30 днів, до 20 серпня 2021 року за стандартною процентною ставкою 1,90 відсотків в день. 20 серпня 2021 року відповідач свої зобов`язання за Договором-1 не виконав. 03 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №03-05/2022, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги за Кредитними Договорами згідно з Реєстром. Станом на 08 листопада 2023 року заборгованість відповідача по кредитному договору складає 32800 грн, з яких: 10000 грн сума кредиту; 22800 грн нараховані проценти за користування коштами. Крім того, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу інфляційні втрати в розмірі 10397 грн 60 коп., та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 1938 грн 35 коп. Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача: суму заборгованості в розмірі 32800 грн; 10397 грн 60 коп. - інфляційні втрати, 1938 грн 35 коп. три відсотки річних за прострочення виконання зобов`язання, а також сплачений судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп., витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. 08 грудня 2023 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с. 52) Станом на 07 листопада 2024 відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 08 квітня 2021 року [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» уклала договір №3963590 про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося на умовах, встановлених Договором, надати споживачу кредит у гривні, а споживач [PERSON] зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором-1. За умовами укладеного договору (п. 1.3, 1.4 Договору) сума кредиту складає 10000 грн на строк 30 днів до 08.05.2021. (а.с.9, 10) 24 травня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих відсотків в сумі 4750 грн, у зв`язку із чим у відповідності до п. 1.4. та п. 4.2. Договору-1 відбулося продовження строку кредиту на 30 днів, до 23 червня 2021 року за стандартною процентною ставкою 1,90 відсотків в день. 03 червня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих відсотків в сумі 1000 грн. 21 липня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих відсотків в сумі 5700 грн, у зв`язку із чим у відповідності до п. 1.4. та п. 4.2. Договору-1 відбулося продовження строку кредиту на 30 днів, до 20 серпня 2021 року за стандартною процентною ставкою 1,90 відсотків в день.\~ Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно абзацу другого ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір, який підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч. 6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору-1 кредит наданий відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані [PERSON] ТОВ «Авентус» з метою отримання кредиту. Відповідно до довідки платіжного провайдера ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №1968 від 16.05.2022 та договору №087/20-П від 08.07.2020, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» та ТОВ «Авентус Україна» про здійснення платежів з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів, відповідачу [PERSON] перераховані грошові кошти в сумі 10000 грн на платіжну картку № [NUMBER] , реквізити якої надані [PERSON] первісному кредитору з метою отримання кредиту. Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1 Кредитного договору є належним і достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 10000 грн кредиту відповідачу. Проте, відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту на нарахованих процентів не виконала. У подальшому відповідач оплату за Договором-1 також не здійснювала. Таким чином, проценти за користування кредитом нараховувалися відповідачу [PERSON] в межах строку користування кредитом. Умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію. Пунктом 4.3 Договору-1 визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2.2-4.2.4 Договору-1. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п.4.3.1). Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору шляхом підписання вказаного Кредитного договору, про що зазначено в п. 4.4 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору-1. Таким чином, суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідача перед ТОВ «Авентус України»: 10000 грн заборгованість за сумою кредиту, 22800 грн процентів за користування кредитом, таким, що відповідає умовам Договору-1. (а.с.13-17). Згідно із ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). 03 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (Фактор) укладено договір факторингу №03-05/2022, відповідно до умов якого, Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. (а.с.19, 20, 32-34) Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на законних підставах набуло право вимоги до [PERSON] за Договором-1 в розмірі 32800 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором-1 відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в розмірі 32800 грн, з яких: з яких: 10000 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 22800 грн - заборгованість за процентами. (а.с.13-17) В позовній заяві позивачем надано розрахунок інфляційних втрат на суму 10397 грн 60 коп. та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання на суму 1938\~ грн 35 коп. Суд не погоджується з розрахунком позивача в частині інфляційних втрат і трьох відсотків річних, оскільки вони нараховані, в тому числі за період введення в Україні воєнного стану, що суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відтак позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 24 лютого 2022 року до червня 2024 року включно та розрахунок трьох відсотків річних за період з 24 лютого 2022 року до 08 листопада 2023 року включно. З огляду на викладене, підлягають стягненню три відсотки річних за період з грудня 2021 до 23 лютого 2022 та інфляційні втрати за період з 19 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року. Нарахування трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: сума заборгованості 32800 грн х 3% / 365 х 96 днів прострочення (за період з 19 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року), отже три відсотки річних будуть складати 258 грн 81 коп. Нарахування інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання розраховується наступним чином: за грудень 2021 року (100,6 х 32800) /100) - 32800 = 196 грн 80 коп.; за лютий 2022 року (101,6 х 32800) /100) - 32800 = 524 грн 80 коп. Отже інфляційні втрати за період з грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року загалом становить 721 грн 60 коп. З огляду на викладене, підлягають стягненню три відсотки річних за період з 19 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 258 грн 81 коп. та інфляційні втрати за період з грудня 2021 року до лютого 2022 року у розмірі 721 грн 60 коп. Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме до стягнення з відповідача підлягає борг в загальному розмірі 32800 грн, три відсотки річних за період з 19 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 258 грн 81 коп., інфляційні втрати за період з грудня 2021 року до лютого 2022 року у розмірі 721 грн 60 коп., що складає загальну суму до стягнення 33780 грн 41 коп. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату послуг адвоката з надання правової допомоги суд дійшов\~ наступного. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої статті ст.137 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно із договором про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надавалася адвокатом Столітнім М.М.; звітом про надання правової допомоги згідно із договором №10/07-2023 від 08.11.2023 загальна вартість наданих послуг адвоката за правову допомогу складає 10000 грн. Рахунком на оплату за послуги з аналізу складання та подання позовної заяви згідно з р/ф №1371/08/11 від 08.11.2023 за виконання послуг адвокатом, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснила плату у сумі 10000 грн. (а.с. 18, 24, 25, 27) Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом, складність справи, яка розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін, співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт (послуг), суд дійшов висновку, що справедливим та співмірним розміром правничої допомоги є саме 3000 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплачено судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп. (платіжна інструкція №1410 від 08 листопада 2023 року). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 33780 грн 41 коп., що становить 74,84 відсотка від позовної вимоги - 45135 грн 95 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1606 грн 96 коп., що становить 74,84 відсотка від сплаченого позивачем розміру судового збору - 2147 грн 20 коп.\~

Outcome: partial