Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

15 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про витребування майна та стягнення заборгованості. Звертаючись до суду з відповідним позовом, Позивач просив витребувати у [PERSON] на користь Акціонерного товариства\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» транспортний засіб BMW X5, 2010 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 525000,00 грн., який був переданий [PERSON] на підставі Договору фінансового лізингу № ODH0AІ00000002 від 05.04.2021 року. Стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 52846,90 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 27874,07 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 259,96 грн. заборгованість за страховою винагородою, а разом 80980,93 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05.04.2021 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № ODH0AІ00000002, відповідно до умов якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: BMW X5, 2010 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до Додатку №2 до Договору лізингу починаючи з 20.05.2021 року Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 13628,13 грн. Останній лізинговий платіж Лізингоодержувач здійснив 31.10.2023. Після цього лізингові платежів Відповідачем не вносилися, лише частково здійснено оплату боргу. Станом на 11.03.2024 року предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу Позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами Відповідач не сплатив. З таких обставин Позивач вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів пов`язаних із правом власності та договором фінансового лізингу. Окрім цього, Позивач має право на отримання лізингових платежів, заборгованість за якими виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, а саме: 52 846,90 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 27 874,07 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 259,96 грн. заборгованість за страховою винагородою, а разом 80 980,93 грн. Ухвалою суду від 20 березня 2024 року відкрито провадження, встановлено загальний порядок розгляду справи. Протокольною ухвалою суду від 09 липня 2024 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання 31 жовтня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Представник Позивача надав заяву про слухання справи за відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05 квітня 2021 року між [PERSON] та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приват Банк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № ODH0AІ00000002, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В. та зареєстрований у реєстрі під №1926, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: BMW X5, 2010 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . За змістом п. 2.4. Договору лізингу предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії Договору лізингу. В разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами цього договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю не повертається. Умови переходу права власності на предмет лізингу від Лізингодавця до лізингоодержувача визначені у п. 11.2. Договору лізингу, відповідно до якого сторони дійшли до згоди про те, що на протязі 10 робочих днів з дня закінчення строку лізингу передбаченого договором, при обов`язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків Лізингодавцю, та при обов`язковій відсутності відмови Лізингодавця від Договору лізингу (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, Лізингодавець зобов`язаний підписати акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Право власності на предмет лізингу переходить від Лізингодавця до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткою лізингодавця акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Відповідно до п. 4.1. Договору лізингу сплата лізингоодержувачем винагороди за користування предметом лізингу здійснюється відповідно до п. 14.3. договору у складі лізингових платежів, при цьому відсотки розраховуються на залишок невідшкодованої частини вартості предмета лізингу, виходячи з 360 днів у році. Пунктом 14.3. Договору лізингу встановлено, що лізингові платежі включають в себе: 1) платіж з відшкодування частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з Додатком 2; 2) винагороду за користування предметом лізингу в розмірі 17,0% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; 3) платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з Додатком 2. Відповідно до Додатку №2 до Договору лізингу починаючи з 20.05.2021 року Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 13628,13 грн. Останній лізинговий платіж лізингоодержувач здійснив 31 жовтня 2023 року. Після цього лізингові платежів відповідачем не вносилися. 26.12.2023 у зв`язку із затримкою Відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, Позивачем було направлено Лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту та про розірвання Договору лізингу з 26.01.2024 року. Станом на дату звернення до суду, предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. Заборгованість за лізинговими платежами виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, а саме: 52 846,90 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 27 874,07 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 259,96 грн. заборгованість за страховою винагородою, а разом 80 980,93 грн. Згідно із ч. 2\~ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~(тут і далі закон №723/97-ВР від 16.12.1997, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частина 1\~статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~встановлює, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ч. 1\~ст. 806 ЦК України). Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 частини 1\~статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~лізингодавець має право: відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених\~законом\~та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. За змістом пунктів 3 та 7 частини 2\~статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Згідно із\~ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до\~ст. 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 1\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно із положеннями\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором,\~законом\~або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1\~ст. 612 ЦК України). Згідно із\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем щодо сплати лізингових коштів. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених\~ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні\~ст. 77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг. Відсутність грошових коштів не звільняє від обов`язку погасити борг за укладеним договором. Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного наданого доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.\~133,\~141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7\~271, 77 гривень.

Outcome: approved