Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , 17 серпня 2023 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2023, справа № 505/3581/21, з 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на 1/4 частку з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Підставою тому зазначала те, що з 14 липня 2009 року позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 14 березня 2016 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . За рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2016 року, з відповідача на користь [PERSON] , стягувалися аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Проте, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2023 № 505/3581/21 було зменшено розмір стягуваних аліментів з частки на 1/6 частку з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На даний час, син відповідача від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, в зв`язку з чим, виплата аліментів на його утримання припинилася, тому позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що проти позовних вимог заперечує, та просив долучити документи до матеріалів справи та проводити розгляд справи за його відсутності в зв`язку з перебуванням у лавах Збройних Сил України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, судом встановлено таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 липня 2009 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 289. За рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Проте, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2023 року зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , за рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2016 року, на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частку з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до судового наказу виданого Котовським міськрайонний судом Одеської області 21 вересня 2023 року, з боржника [PERSON] , [INFO] , на користь стягувача [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно з рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2023 року, справа 505/2922/23, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання сина-студента, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову до суду, тобто з 25 липня 2023 року та до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що в силу досягнення донькою підліткового віку збільшились матеріал ні потреби дитини пов`язані з навчанням, розвитком, купівлею одягу та якісним харчуванням, але доказів на підтвердження даних витрат на дитину позивачем не надано. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду. У статті 192\~СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Разом з тим, позивач не надала суду жодних будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення її витрат на утримання неповнолітньої доньки. Позивачем лише констатовано, що присуджений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; потреби дитини у розвитку, навчанні та вихованні збільшилися. Проте, при цьому, позивачем не вказано, що змінилося з часу присудження аліментів\~не зазначено і не надано доказів на підтвердження того, що дитина додатково почала відвідувати гуртки, готується до школи, займається додатковими зайняттями з викладачами тощо. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач не надала достатніх та обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, та враховуючи, що на утриманні відповідача, перебувають троє дітей: неповнолітня [PERSON] , [INFO] , малолітній [PERSON] , [INFO] , та повнолітній син-студент, [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при пред`явленні позову [PERSON] не сплачувала судовий збір, оскільки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», вона звільнена від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed