Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

30.08.2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 11 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, вчинено виконавчий напис, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 07/11/42/2008-840 від 12.01.2008 року перед Відкритим акціонерним товариством «НАДРА» в розмірі 995 443,14 грн. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 299 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що спірний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів існування безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, оскаржуваний виконавчий напис вчинено в порушення підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, отже позивач вважає, що існує достатньо підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 03.09.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду на 10 жовтня 2024 року. 08.10.2024 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог позивача та прохання розгляд справи здійснювати за її відсутності. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Суд розглядає справу за наявними матеріалами. 12 січня 2008 року року між позивачем та ВАТ КБ «НАДРА» було укладено Кредитний договір № 07/П/42/2008-840, за умовами якого Банк надав позивачу кошти у розмірі визначеному кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, між позивачем та ВАТ КБ «НАДРА» підписано Договір іпотеки від 12.01.2008, відповідно до якого позивач передав в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . 18 травня 2020 року між Відкритим акціонерним товариством «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № GL3№017514, відповідно до умов якого банк відчужив право вимоги за кредитним договором № 07/11/42/2008-840 від 12.01.2008 року та договором іпотеки від 12.01.20008 року, укладеними із [PERSON] та відступлено право вимоги за Договором іпотеки від 12.01.2008 року, посвідченого 12.01.2008 року ХМІЛЬ Т.М., приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області за реєстровим номером № 172. В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» 28 грудня 2020 року уклало з [PERSON] Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги грошових зобов`язань № 28.12/2020_ДФ. 28 грудня 2020 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором іпотеки від 12.01.2008 року, посвідченого 12.01.2008 року ХМІЛЬ Т.М., приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області за реєстровим номером № 172. Матеріалами справи встановлено, 11 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною, вчинено виконавчий напис, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 07/11/42/2008-840 від 12.01.2008 року перед Відкритим акціонерним товариством «НАДРА» в розмірі 995 443,14 грн. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 299 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачці [PERSON] . Згідно оскаржуваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період одинадцять років чотири місяці двадцять шість днів, а саме з 12.01.2008 по 05.02.2014. Сума заборгованості становить: - основного боргу 63651 дол. США 75 центів, що за курсом НБУ становить 508 768 грн. 44 коп. - відсотків у розмірі 47 782,08 дол. США, що за курсом НБУ становить 381922 грн. 15 коп.; - пеня в розмірі 6 452,37 дол. США, що за курсом НБУ становить 51 573 грн. 80 коп.; - сума штрафу за порушення умов кредиту у розмірі 6 440,48 дол. США. що за курсом НБУ становить 51 478 грн. 75 коп.; Про те, що було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, позивач дізналась після того, як було відкрито виконавче провадження № 42850680. За загальним правилом ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 18 Цивільного кодексу України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Крім того, згідно з п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 № 1127, реєстратору обов`язково надаються: 1) копія письмової вимоги іпотекодержателя іпотекодавцю та боржника (якщо він є відмінним від іпотекодавця) про усунення порушень; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного терміну з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видача). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц з приводу належного повідомлення іпотекодержателем боржника щодо усунення порушення основного зобов`язання звернула увагу, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення а також в даній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 січня 2023 року у справі № 619/4933/20 провадження № 61-12141св21 зроблено висновок, що в разі якщо відповідачем не доведено направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень за договором позики коштів, це є самостійною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підставі договору іпотеки від 12 січня 2008 року. Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Норма, закріплена у пункті 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку, пов`язує початок обчислення строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, з днем, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Суд звертає увагу на те, що нотаріусом у виконавчому написі було зазначено про те, що стягнення заборгованості проводиться за період шести років, а саме з 12.01.2008 по 05.02.2014р. Таким чином, на підставі вищезазначеного можна зробити висновок, що виконавчий напис нотаріуса № 299 від 11.03.2014 був вчинений з порушенням вимоги статті 88 ЗУ «Про нотаріат» в частині строку для такої нотаріальної дії, а саме строк пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за договором іпотеки від 12.01.2008 сплинув ще в 2011 році, а оскаржуваний виконавчий напис було вчинено лище в 2014 році та з порушенням підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved