Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) в інтересах якої діє адвокат Константінова Т.М. (далі також - представник позивача) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони проживали як одна сім`я без реєстрації шлюбу з 2018 року, в подальшому сторони зареєстрували шлюб. В даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) 25.02.2020, актовий запис № 27. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач разом з дітьми проживають окремо у с. Малий Ржавець, а відповідач проживає в с. Попівка. Позивач повністю самостійно утримує дітей, батько з дітьми не спілкується та їх не утримує. [PERSON] , [INFO] народилася хворою дитиною та є інвалідом, що підтверджується випискою з медичного закладу. Відповідач відмовився у добровільному порядку утримувати дітей. [PERSON] має задовільний стан здоров`я, на утриманні окрім спільних із позивачем дітей інших утриманців не має, має постійний заробіток, працюючи в МХП. Матеріальний стан позивача не може забезпечити у повній мірі утримання спільних дітей. З огляду на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% всіх видів заробітку щомісячно, але не менше розміру, визначеного ч. 2 ст. 182 СК України, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дітей; стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 20% всіх видів заробітку щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] , шестирічного віку та стягнути судові витрати. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.28). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Константінова Т.М. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.02.2020 у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 27. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.11). Сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.01.2019 Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Черкаській області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.04.2020 Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.03.2022 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.12, 13, 14). Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області № 26 від 25.07.2024, малолітні діти: [PERSON] , 2018 року народження, [PERSON] , 2020 року народження, [PERSON] , 2022 року народження проживають разом мамою [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до копії виписки № 1439 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] , [INFO] перебувала на лікуванні в КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» з 05.02.2024 по 16.02.2024. Скарги: дитина не ходить. Діагнози: плосковальгусна деформація стоп; N 31.0 Нейрогенний сечовий міхур, нетримання сечі; К62.9 Хвороба заднього проходу та прямої кишки, неуточнена - випадіння слизової прямої кишки (а.с.15-17). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, у разі відсутності домовленості між сторонами, право позивача на стягнення аліментів є безумовним та не може ставитися в залежність від позиції відповідача. Таким чином, позивач у відповідності до ст.ст. 180, 185 СК України, має право на отримання від відповідача аліментів на дітей. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дітей підлягає задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.07.2024 і до повноліття дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною шести років, слід зазначити наступне. Як вбачається з позовної заяви, у зв`язку з доглядом за дитиною, [PERSON] , [INFO] , яка народилася хворою дитиною, позивач не має змоги працювати і утримувати себе, при цьому відповідач є здоровим молодим чоловіком, який працездатний та працює. У добровільному порядку питання щодо утримання позивача відповідачем до досягнення їхньою дитиною шестирічного віку останніми не вирішено. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як слідує з положень ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі й працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, виникають за одночасної наявності наступних обов`язкових умов: 1) проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею; 2) нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду; 3) походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 4) спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Другий з подружжя зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя того з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, тому що останній внаслідок об`єктивних обставин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною, яка має вади фізичного або психічного розвитку шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Cпільна дитина позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] хворіє та їй встановлено діагнози - плосковальгусна деформація стоп; N 31.0 Нейрогенний сечовий міхур, нетримання сечі; К62.9 Хвороба заднього проходу та прямої кишки, неуточнена - випадіння слизової прямої кишки, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач перебуває у декретній відпустці та доглядає за хворою дитиною, тому не має змоги працювати. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на її утримання в розмірі 20% з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною шести років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн., що підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової (правничої) допомоги, юридичних послуг № 40-ц/24 від 29.07.2024 (а.с.19-20); актом виконаних робіт до договору № 40-ц/24 від 29.07.2024 (а.с.22); квитанцією № 6 до прибуткового касового ордера від 29.07.2024 (а.с.23). Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Судом встановлено, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що складає 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок).

Outcome: approved