Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Третя особа Ренійська держнотконтора заперечень, додаткових заяв щодо позову не мала, просила про розгляд справи без участі її представника. Представник позивача [PERSON] [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі також. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження позивача; копія заповіту [PERSON] від 03.11.2018р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія витягу про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі від 03.11.2018р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія довідки старости Плавнівського старостинського округу Виконкому Ренійської міської ради від 12.08.2024р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 17.12.2018р.; копія витягу від 17.12.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (щодо земельної ділянки розміром 1,0294 га); копія договору №6405 про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 17.12.2018р.; копія витягу від 17.12.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (щодо земельної ділянки розміром 3,7599 га); копія довіреності від 03.11.2018р.; копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 17.12.2018р.; копія протоколу опитування адвокатом особи [PERSON] за її згодою від 12.08.2024р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі був призначений спадкоємцем за заповітом [PERSON] , складеним 03.11.2018р., відповідачі являються родичами нині померлої. За життя [PERSON] належало наступне майно: -земельна ділянка площею 1,0294 га, розташована на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; -земельна ділянка площею 3,7599 га, розташована на території Плавнівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (за межами населеного пункту), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 03.11.2018р. склала заповіт на ім`я позивача, [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством строк (6 місяців) для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, внаслідок чого він був пропущений. Причиною пропуску вищевказаного строку стало те, що позивач пізно дізнався про смерть заповідача [PERSON] , оскільки вона померла на території муніципія Кишинів Республіки Молдова (до м. Стрешєнь). В останні роки життя [PERSON] забрала до себе мешкати і доглядати її донька [PERSON] , яка мешкала в Р.Молдова, там [PERSON] померла і була похована. Батько позивача з телефонної розмови із зятем нині померлої дізнався про смерть [PERSON] та повідомив про це позивачу. На прохання [PERSON] зять спадкодавця вислав копію свідоцтва про смерть [PERSON] із його перекладом на українську мову. Зважаючи на обставини, що склалися у позивача, того, що він не мав змоги раніше дізнатися про смерть заповідача, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який за поважністю причини пропуску просить поновити надати додатковий строк тривалістю в 3 місяці. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до заповіту від 03.11.2018 року вбачається, що [PERSON] за життя належне їй майно (земельні ділянки площею 3,7599 га та 1,0294 га) заповіла [PERSON] . Так, у відповідності до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (протягом 6 місяців після смерті спадкодавця). Судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України\~- спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про дійсний намір спадкоємця прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за заповітом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272\~ЦК України\~слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за заповітом. [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Причиною пропуску строку для прийняття спадщини вказує те, що своєчасно не дізнався про смерть [PERSON] , оскільки вона да смерті виїхала у Республіку Молдова та мешкала там ( в м.Стрешєнь муніципія [PERSON] ) в родині своєї доньки. Батько позивача [PERSON] [PERSON] підтримував дружні стосунки із [PERSON] і періодично спілкувався із нею по телефону. В ході телефонної розмови [PERSON] із зятем [PERSON] останній повідомив, що його теща померла і похована в м. Стрешєнь. Так позивач дізнався про смерть [PERSON] . За цих обставин позивач вважає, що причини пропуску подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, поважними, у зв`язку із чим йому потрібно визначити додатковий строк. До матеріалів справи був доданий протокол опитування особи свідка [PERSON] , який зазначив, що [PERSON] була його односільчанкою та він підтримував із нею дружні стосунки. Потім вона поїхала до [PERSON] до своєї доньки [PERSON] , там мешкала певний час. Коли він в останній раз зв`язувався із зятем [PERSON] , йому повідомили, що та померла. Оскільки він знав, що за життя [PERSON] склала заповіт на ім`я його сина , він повідомив йому про це. Пленум Верховного Суду України в п. 24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 "про судову практику у справах про спадкування"\~роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його позовні вимоги і визначає йому додатковий строк - тривалістю в 3 місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved