Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Судом прийнято рішення розгляд справи здійснювати\~у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і на весь час навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Позовна заява обґрунтована тим, що 05 липня 2003 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, [INFO] у шлюбі народився син [PERSON] . 19 квітня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. 05.08.2021 [PERSON] уклав договір про навчання у закладі вищої освіти № 574 з Національним університетом «Запорізька політехніка», вартість послуг з навчання становить 19100 грн 00 коп. Відповідач свої обов`язки по утриманню сина не виконує, а позивач у зв`язку з хворобою матері, та переїздом до м. Харкова через загострення військової обстановки у м. Марганець не має можливості оплачувати навчання сина. У строки встановлені судом відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити повністю. Посилався на те, що можливості надавати допомогу сину не має, отримує мінімальну заробітну плату, допомагає батькам, які є пенсіонерами, а також сестрі інваліду другої групи, яка не має інших родичів, окрім нього та батьків; стверджує, що оскільки син навчається дистанційно, то він має змогу самостійно себе забезпечувати. У відзиві просив суд розглядати справу за його відсутності. Позивачка надала суду відповідь на відзив, щоб підтвердити той факт, що син продовжує навчання, до відзиву долучила копію довідки Національного університету «Запорізька політехніка». Також 24.09.2024 через канцелярію суду від позивачки надійшло клопотання про визначення дійсного матеріального становища відповідача та походження коштів на придбання рухомого та нерухомого майна, у якому вона просила витребувати від відповідача договір купівлі-продажу рухомого майна ауді номер [NUMBER] та нерухомого майна, про яке неодноразово відповідач особисто розповідав позивачу та третій особі, визначити джерело походження коштів на придбання рухомого та нерухомого майна та дійсне матеріальне становище відповідача. З приводу вказаного клопотання суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Тому суд не може визначати джерело походження коштів на придбання рухомого та нерухомого майна відповідачем та дійсне матеріальне становище відповідача. Щодо витребування від відповідача договору купівлі-продажу рухомого майна ауді номер [NUMBER] та нерухомого майна, про яке неодноразово відповідач особисто розповідав позивачу та сину, то відповідно до ч. 1 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах\~другій\~та\~третій\~статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Отже, відповідно до вимог процесуального законодавства позивачка мала подати клопотання про витребування доказів разом із позовною заявою, тобто нею було пропущено встановлений законом строк. Позивачка також не навела суду жодних причин, що не залежали від неї, з яких вона не мала можливості подати докази у встановлений законом строк. Наслідком пропущення вказаного строку є залишення вказаного клопотання без задоволення. Окрім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Позивачка не надала суду будь-якої інформації щодо того, що вона вживала заходи для самостійного отримання доказів, які вона просить витребувати суд. Тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивачки про витребування доказів. Позивачка у судове засідання з`явилася, відповідач у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце засідання був повідомлений належним чином. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав зазначених у ньому. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 30.09.2021 [PERSON] виповнилося 18 років. Відповідно до довідки від 22.07.2024 № 6326-5003373860 та від 06.06.2024 №\~6326-5003317730 [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами. До позовної заяви також долучені копія договору № 947/075-БД/21-22 від 05.08.2021, укладеного між Національним університетом «Запорізька політехніка» та [PERSON] для здобувача вищої освіти [PERSON] . Відповідно до вказаного договору вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить 19100 гривень, у тому числі за 2024-2025 навчальний рік. Позивач також надала суду довідку Національного університету «Запорізька політехніка» від 18.06.2024 № 39-52/1903, яка засвідчує, що [PERSON] є студентом контрактної форми навчання ІІІ курсу, термін навчання з 01 вересня 2023 року по 31 серпня 2024 року, та довідку від 20.09.2024 № 8401, яка засвідчує, що [PERSON] є студентом контрактної форми навчання ІV курсу у Національному університеті «Запорізька політехніка», термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2025 року. Окрім того, позивач надала суду копію медичної документації [PERSON] , народилася [INFO] , яка є матір`ю позивачки, відповідно до якої 30.06.2023 їй було проведено широку секторальну резекцію лівої молочної залози + ЛДЄ. Відповідач на підтвердження своїх заперечень надав суду наступні докази. Довідку № 32 від 12.09.2024, видану товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», де відповідач працює на посаді «Агент торговельний», про те, що його дохід за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 становив 48311 грн 51 коп. Тобто в середньому у місяць він отримав 6500 гривень. Батьки відповідача є пенсіонерами, на підтвердження чого відповідачем надано копії пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON] . Сестра відповідача [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 568464. Інших доказів суду не надано. Отже, суд всебічно та повно дослідивши докази на підтвердження вимог та заперечень позивача і відповідача, приходить до наступних висновків. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З аналізу змісту наведеної норми вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суду надано докази того, що [PERSON] є повнолітнім сином відповідача, який продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Отже, для вирішення питання про визначення розміру аліментів на його утримання суд повинен з`ясувати питання щодо наявності у [PERSON] можливості надавати таку допомогу. З цього приводу суд зазначає наступне. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, оскільки відповідачем не надано суду документів щодо розміру їх пенсії, а, отже, у суду відсутні докази того, що батьки відповідача потребують його допомоги. Водночас суд зважає на те, що дохід відповідача в середньому на місяць складає 6500 гривень, що підтверджується довідкою виданою товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик», де відповідач працює на посаді «Агент торговельний», що незначно перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році 3 028 грн. Будь-яких інших доказів сторонами суду не надано. Суд зауважує, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. У зв`язку з цим, суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що відповідач не має змоги надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] у розмірі більшому, ніж 1/8 частина від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і на весь час навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Що ж до вимоги позивачки, що така допомога має становити не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, то з цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. [PERSON] досяг повноліття [INFO] , тому він не є дитиною і на нього не можуть розповсюджуватися вимоги законодавства щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Отже, виходячи з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, у розмірі 50 % судового збору, що становить 605 грн 60 коп. Виходячи з вище викладеного,

Outcome: partial