Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач, від імені та в інтересах якого діє адвокат - Брагін Дмитро Олександрович, звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] є батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . З 17 лютого 2024 року по дату подачі цього позову, дочка позивача - [PERSON] проживає разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . 28 лютого 2022 року позивач [PERSON] виконуючи свій громадянський обов`язок, добровільно вступив до лав Збройних Сил України і станом на сьогоднішній день він проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , а саме в 17 (сімнадцятій) окремій танковій бригаді. 11 березня 2024 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області в справі №190/301/24 шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було розірвано. Причиною розірвання шлюбу укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] стало те, що під час телефонної розмови з відповідачкою в січні місяці 2024 року, остання йому повідомила, що у неї з`явився інший чоловік і вона з ним проводить час. Після цих почутих слів в січні 2024 року, позивач [PERSON] одразу вирішив, що з відповідачкою [PERSON] він буде припиняти шлюбні відносини. Після того, як позивач [PERSON] приїхав 06.02.2024 року у відпустку із Збройних Сил України додому в с. Жовте Кам`янського району Дніпропетровської області, він побачив, що з їхнього будинку [ADDRESS] відповідачка [PERSON] виїхала із трьома дітьми та всима їхніми речами до м.П`ятихатки Кам`янського району Дніпропетровської області. В свою чергу 13.02.2024 року відповідачка [PERSON] підписала нотаріальну заяву, якою повідомила, що з позовом про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ознайомлена та просила справу розглянути в суді без її участі. Також, 19.02.2024 року відповідачка [PERSON] надала нотаріальну заяву щодо залучення до виховання її доньки, бабусі дитини - [PERSON] . [INFO] та проживання за адресою: [ADDRESS] . З зазначеного слідує, що відповідачка [PERSON] як мати своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] відмовляється та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Життя дочки [PERSON] їй не цікаве і вона не опікуються станом її здоров`я, не приділяє уваги по їх вихованню, навчанню, не дбає та не бажає забезпечувати її належне утримання та виховання. Ухвалою судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03.05.2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. 13.08.2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Брагін Д.О. не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, відзиву на позов не подала. В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради в особі служби у справах дітей - Овчаренко Ю.В. не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомленою, подала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2021 року, - в м. Жовті Води Дніпропетровської області [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15) Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 17 червня 2022 року,- 17 червня 2022 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно копії рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року, - шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 20.06.2024 року, визнано недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.82-84) Згідно заяви [PERSON] , що завірена приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дудник Т.В.- [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , дає згоду на залучення до виховання дитини, її баби - [PERSON] , [INFO] , яке не буде перешкоджати нормальному розвитку дитини (а.с.5) Згідно заяви [PERSON] , що завірена приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дудник Т.В.- [PERSON] з позовом про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ознайомлена. Заявлені до неї позовні вимоги визнає в повному об`ємі. Заперечень проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] не має. Просить справу розглядати в суді без її участі (а.с.6) Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту позовної заяви та долучених доказів вбачається, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини, яка не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Отже, своїми діями відповідач порушує свої зобов`язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме: " Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття ". У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки остання не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини як складову виховання, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved