Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 15.07.2021 року зареєстрований в реєстрі за № 102179 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» заборгованості в розмірі 8860,04 гривень; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» на користь [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. перебуває на виконанні виконавче провадження № 67093166 від 11.10.2021 року, про існування якого дізналась на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. За запитом адвоката Цокало Т.М. було надано на ознайомлення постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2021 року, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.11.2023 року ВП № 67093166, копія заяви про примусове виконання рішення суду від 15.09.2021 року. Дане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса № 102179 виданого 15.07.2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Файна готівка» заборгованості в розмірі 8860,04 гривень. Зазначає, що в матеріалах виконавчого напису відсутні докази на підставі яких між ТОВ «Качай гроші», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 3 від 12.03.2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16/21/КГ від 16.06.2021 року є ТОВ «Файна готівка» за кредитним договором 00-428720 від 06.09.2019 року. Крім того, позивача не повідомлялось про наявність таких договорів про відступлення права вимоги, новий кредитор письмово не повідомляв про заміну первісного кредитора і про нові рахунки за якими необхідно здійснювати платіж. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2024 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 36). Ухвалою судді від 16 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом\~представника позивача [PERSON] адвоката Цокало Тетяни Михайлівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Файна готівка", третя особа: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с. 37). Представник позивача - адвокат Цокало Т.М. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Третя особи приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судових засідань була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного лист адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи-учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу. Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року (далі Правила). Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкових видань юридичним особам узгоджуються оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих правил (пункт 94 правил). Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 15.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 102179, звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Файна готівка» заборгованості за кредитним договором № 00-428720 від 06.09.2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Качай гроші», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Файна готівка» за період з 16.06.2021 року по 02.07.2021 року у розмірі 8860,04 грн.,\~яка складається з наступного: 3450 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5410,04 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 25 оберт). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 11.10.2021 року відкрите виконавче провадження № 67093166 з примусового виконання виконавчого напису № 102179, вчиненого 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Файна готівка» заборгованості в розмірі 8860,04 грн. (а.с.28 оберт-29). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 21.11.2023 року у виконавчому провадження № 67093166 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 29 оберт-30). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку\~(підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк\~«Приватбанк»\~про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)\~оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);\~б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Встановлені судом обставини свідчать, що серед документів, що міститься в матеріалах справи, не міститься оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, як і не надані суду будь-які докази взагалі наявності чинного договору. Відповідно, виконавчий напис вчинено з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо форми правочину, за яким передбачена можливість вчинення такого напису, а також щодо змісту документів стягувача на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн. 00 коп. та 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6500 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.п. 1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~ \~ \~ \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~ \~ \~ \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В підтвердження визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду у позовній заяві наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, відповідно до якого судові витрати, які позивач вже поніс складає 4574,56 грн., та очікує ще понести у зв`язку з розглядом справи 3500 грн.. Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги № 975 від 04 червня 2024 року, укладеного між адвокатом Цокало Т.М. та позивачем, в якому зазначена сума гонорару адвоката, яка виплачується Клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок Адвоката або в готівковій формі (п. 3.4 договору). Також надана копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, належним чином оформлений, акт приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 від 13.08.2024 року до договору № 975 про надання правничої допомоги від 04.06.2024 року на загальну суму 6500 грн.. в цьому акті зазначено, що згідно квитанції № 975 від 02.08.2024 року клієнт станом на 13.08.2024 року вніс гонорар у розмірі 3000 грн.. Копія квитанції є в матеріалах справи (а.с. 31 оберт-32 оберт.), що є належним і допустимим доказом та підтверджено сплату позивачем адвокату Цокало Т.М. грошових коштів у розмірі 3000 грн., що є співмірною оплатою послуг адвоката з урахуванням проведеної ним роботи, обсяг якої зазначений у позовній заяві, а тому на переконання суду саме ця сума судових витрат обґрунтована та підлягає стягненню. При розв`язанні вищенаведеного питання, суд враховує позицію ЄСПЛ, висловлену, зокрема, у рішеннях: від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), де зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим стягнути з відповідача реально понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial