Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в особі представника Пархомчук С.В. звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.\~ \~ \~ \~ Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 20.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2050189, згідно якого банк надав [PERSON] , а остання отримала суму кредиту у розмірі 4900,00 гривень строком на 15 днів, зі сплатою 1,90% в день. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного Телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язкується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4900,00 гривень, строк кредиту - 15 днів, стандартна процентна ставка 1,90 % в день або 44565,90 % річних.\~ 24.12.2021\~року між\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» та\~ТОВ «Фінансова\~компанія «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~було укладено\~Договір факторингу №02-24122001, у відповідності до якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ \~\~ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021, ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14675,50 грн., з яких: -4900,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; -9775,50 грн. прострочена заборгованість за процентами; На\~виконання\~умов\~договору\~про відступлення права вимоги, ч.4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування»\~ на\~ адресу\~ відповідача\~ направлено\~вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №2050189 від 20.06.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем [PERSON] без виконання. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 19.02.2022 року перед позивачем по кредитному договору №2050189 від 20.06.2021 року становить 14675,50 грн. з яких: 4900,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9775,50 грн. прострочена заборгованість за процентами; 2422,40,00 грн. сплачений судовий збір, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] . Виклад позицій сторін по справі: У судове засідання представник позивача не зявився. Подав до суду заяву, згідно якої просить суд розгляд даної позовної заяви здійснювати за відсутністю представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово була повідомлена у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7\~ст. 128 ЦПК України, відзив до суду не надходив. Відповідач [PERSON] \~про час\~та\~місце\~розгляду справи\~була\~повідомлена у\~встановленому\~законом порядку,\~що\~стверджується\~рекомендованими повідомленнями,\~\~які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за №0600263358691 та «адресат відсутній за вказаною адресою» за №0600287605746 та №0600271534687. Копію ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 12.04.2024 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Окрім того\~слід зазначити,\~що інформація\~про дату\~і час\~розгляду справи наявна на сайті Судова влада.\~ Відповідно до ч.4\~\~ст.12\~\~ЦПК\~\~України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4\~\~ст.223\~\~ЦПК\~\~України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи\~\~відповідно до\~\~ч. 4\~\~ст.\~\~10\~\~Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17\~Закону України "Про виконання\~\~рішень\~\~та\~\~застосування\~\~практики Європейського суду з прав людини"\~\~при розгляді справи ч. 1\~\~ст. 6\~\~Конвенції про захист прав людини і\~\~основоположних свобод, право особи на\~\~ справедливий\~\~і\~\~публічний\~\~розгляд\~\~його справи упродовж\~\~розумного строку\~\~ кореспондується\~ \~з\~\~ обов`язком\~\~добросовісно\~\~користуватися наданими законом процесуальними\~\~ правами, утримуватись від дій,\~\~що\~\~зумовлюють\~ \~затягування\~\~ судового\~\~процесу, та\~\~вживати надані\~\~ процесуальним\~\~ законом заходи\~\~для скорочення\~\~ періоду\~\~судового провадження\~\~(п. 35 рішення\~ від\~\~07.07.1989 р.\~\~Європейського\~\~ суду\~\~з прав\~\~людини у\~\~справі\~\~"Юніон Еліментарія\~\~ Сандерс\~\~проти Іспанії"\~\~ (Alimentaria\~\~Sanders S.A.\~\~v. Spain). Обов`язок\~\~швидкого здійснення\~\~ правосуддя\~\~покладається, в\~\~першу чергу,\~\~на\~\~ відповідні\~\~ державні\~\~судові органи.\~\~ Розумність\~\~ тривалості\~\~судового\~\~ провадження\~\~ оцінюється\~\~в залежності\~\~ від\~\~обставин справи\~\~та з\~\~огляду\~\~ на\~\~складність справи,\~\~ поведінки\~\~ сторін,\~\~предмету\~ \~спору.\~\~ Нездатність суду ефективно\~\~ протидіяти\~\~ недобросовісно\~\~ створюваним\~\~учасниками\~\~справи перепонам\~ \~для руху\~\~справи\~\~є порушенням\~\~ч. 1\~\~ст. 6\~\~даної\~\~Конвенції\~\~(§ 66 - 69\~\~рішення\~\~ Європейського\~\~суду з прав\~\~людини\~\~від\~\~08.11.2005р.\~\~у\~\~справі\~\~"Смірнова проти України"). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 12.04.2024 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і\~\~вирішення спору\~\~по суті суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~ випадків,\~ встановлених \~ цим\~ Кодексом.\~Частиною 5 даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~подаються\~ сторонами\~ та\~ іншими\~ учасниками\~ справи,\~а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ ґрунтуватися\~на\~ припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~власної ініціативи,\~крім\~витребування\~ доказів\~судом\~у\~випадку,\~коли\~він\~ має\~ сумніви\~ у\~ добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~ процесуальних\~прав \~або\~ виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~ а\~також\~ інших\~випадків,\~ передбачених\~ цим Кодексом. Доказами\~є\~будь які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~наявність\~або\~відсутність\~ обставин\~ (фактів),\~ що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення \~учасників\~справи,\~та\~інших обставин, які\~ мають \~значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Фактичні обставини справи встановлені судом: Судом встановлено, що 20.06.2021 р. між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2050189, згідно з яким позикодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 4900,00 грн., строк кредитування 15 днів, тип процентної ставки\~фіксована, процентна ставка за користування коштами кредиту становить 1,90% в день. Загальна вартість кредиту складає: за стандартною ставкою -6296,50; за зниженою ставкою 4907,35 грн ., що стверджується договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2050189 від 20.06.2021 р., копія якого приєднана до матеріалів справи. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися . Вказаний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін. Вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора, містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання. Відповідно до\~п.\~1.1.\~договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Відповідно до п. 1.2. договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.\~ Відповідно до п. 2.1. договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п. 6.4.1 клієнт зобов`язаний: у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності); Відповідно до п. 7.1. договору передбачено, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України та цим Договором. Згідно з Паспортом споживчого кредиту: - сума кредиту 4900,00 грн.; - стандартна процентна ставка 693,50% річних (або 1,90% в день); - знижена процентна ставка 3,65 % річних (або 0,01% в день); - строк кредитування 15 днів; На підтвердження виконання Товариством п. 2.1 Кредитного договору, позивач надає інформаційний лист за №3293_ від 30.11.2023, відповідно до якого 20.06.2021 на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4900,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. \~Як встановлено\~судом,\~24.12.2021\~року між\~ТОВ "ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА"\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» було\~укладено Договір\~факторингу №02-24122001,\~у відповідності\~до якого\~ТОВ «ЛІНЕУРА\~Україна» відступило\~на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ \~\~ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021, ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14675,50 грн., з яких: -4900,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; -9775,50 грн. прострочена заборгованість за процентами; Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №2050189 від 20.06.2021 р., відповідач допустила загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в розмірі\~ 14675,50 грн., з яких: 4900,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9775,50 грн. прострочена заборгованість за процентами. ( а.с. 18) Позивач звертаючись\~до суду\~вказує,\~що первинний\~кредитор свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~грошові кошти\~на умовах\~передбачених договором,\~натомість відповідач\~взяті на\~себе зобов`язання\~за договором\~належним чином\~не виконав,\~внаслідок чого\~утворилася заборгованість,\~що становить\~14675,50\~грн.\~ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» направило\~досудову вимогу\~на адресу\~відповідача щодо\~виконання зобов`язань\~за кредитним\~договором та\~про необхідність\~погасити суму\~заборгованості.\~Проте відповідач\~не вчинив\~жодної дії,\~направленої на погашення заборгованості, що стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів передбачених законом. Нормативно-правове обґрунтування: Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення\~ЦК України\~про зобов`язання та параграфом 2\~Глави 71 ЦК України\~«Кредит». Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII(надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Статтею 1 Закону України "Про електронну\~ідентифікацію\~та\~електронні\~довірчі\~послуги" передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 1статті 3\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У статті 3\~ЗУ\~«Про\~електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи,\~якій\~адресована\~пропозиція укласти\~електронний\~договір,\~про\~її\~прийняття (акцепт)\~може\~бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі\~якщо\~укладення\~електронного договору\~відбувається\~в\~інформаційно-комунікаційній\~системі\~суб`єкта\~ електронної\~комерції,\~для\~прийняття\~пропозиції укласти\~такий\~договір\~особа має\~ідентифікуватися\~в\~такій системі\~та\~надати\~відповідь про\~прийняття\~пропозиції\~(акцепт)\~у\~порядку,\~визначеному\~частиною\~шостою цієї\~статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями\~ст. 12 вказаного Закону\~визначено,\~що\~якщо\~відповідно до\~акта\~цивільного законодавства\~або\~за домовленістю\~сторін\~електронний\~правочин має\~бути\~підписаний сторонами,\~моментом\~його\~підписання є\~використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги",\~за\~умови\~використання засобу\~електронного\~підпису усіма\~сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір №2050189 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.06.2021, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/: одноразовий ідентифікатор С877, час відправки ідентифікатору позичальнику 20.06.2021 11:43:19, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор 380952184642 (а.с 17) . Таке підписання узгоджене сторонами в п.10.7 Договору №2050189. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклав вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача.\~ Відповідно до положень\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вищевказаний договір: договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2050189 від 20.06.2021 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, договір між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та відповідачем [PERSON] було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого відповідача [PERSON] відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача.\~ У підписаному договорі відповідач [PERSON] визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. \~Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитодавця виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги кредитодавця, що виникають в результаті грошових коштів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Статтею 512 ЦК України\~визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у\~статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Згідно з частиною першою\~статті 1084 ЦК України\~якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Вищевказані правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 11.10.2019 у справі № 910/13731/17 та від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц. \~24.12.2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу №02-24122001, у відповідності до якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ \~\~ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021, ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14675,50 грн., з яких: -4900,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; -9775,50 грн. прострочена заборгованість за процентами; ( а.с. 16) Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Так,\~\~ст. 626 ЦК України\~\~визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У\~статті 627 ЦК України\~\~встановлено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України\~\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1050 ЦК України\~\~\~\~встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу.\~\~ На підтвердження своїх вимог позивачем надано Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2050189 від 20.06.2021 року ( а.с. 20-32), виписку з\~особового рахунка\~за кредитним\~договором №2050189\~від 20.06.2021\~р. та Паспорт споживчого кредиту, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору. \~Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Договір про надання коштів у позику, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~ст. 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України).\~ За правилами ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №2050189 від 20.06.2021 р., відповідач допустила загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в розмірі\~ 14675,50 грн., з яких: 4900,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9775,50 грн. прострочена заборгованість за процентами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду контр розрахунку суми заборгованості, а відтак суд приходить до висновку, що нарахована позивачем сума боргу та наданий розрахунок заборгованості є належним доказом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» " правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] договору про наданя коштів у позику в електронній формі, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики в електронній формі, а також нарахований позивачем відповідно укладеного договору борг у сумі 14 675,50 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Будь-яких доказів щодо неотримання [PERSON] коштів від позивача, не проведення нею операцій по спірному картковому рахунку, а також доказів щодо спростування даної заборгованості - матеріали справи не містять. Таким чином, укладаючи Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.06.2021 року сторони погодили надання кредитних коштів та\~\~нарахування процентів за користування коштами. Таким чином,\~\~ суд дійшов висновку, що [PERSON] розуміла умови укладеного нею договору про наданя коштів на умовах споживчого кредиту, надання їй у користування грошових коштів та нарахування процентів за користування коштами, що зобов`язувало останню належним чином виконувати обов`язки, щодо виконання умов договору про наданя коштів на умовах споживчого кредиту та повернення грошових коштів. Враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно в режимі реального часу, а Договір про наданя коштів на умовах споживчого кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які включають тарифи були надані відповідачу в електронному форматі, тому суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] була ознайомлена саме з правилами, які діяли на час підписання договору та відповідно до статтею 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~та\~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~ справі\~доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~наперед\~ встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного\~доказу\~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний\~ зв`язок\~ доказів\~ в\~їх\~сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що\~ відповідачем\~ не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ`заборгованості згідно договору про наданя коштів на умовах споживчого кредиту від 20.06.2021 року підлягають до\~ задоволення з підстав та мотивів\~\~ викладених вище. Згідно із\~ст.263 Цивільного процесуального кодексу України,\~судове\~рішення\~повинно ґрунтуватися\~на\~засадах\~верховенства права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим.\~Законним\~є\~рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський\~суд\~з\~прав\~людини \~вказав,\~\~що\~п.\~1\~статті\~\~6\~\~Конвенції\~ зобов`язує\~\~суди\~\~ давати обґрунтування\~\~своїх\~рішень,\~але\~це\~не\~може\~\~ сприйматись\~як\~вимога\~ надавати\~\~ детальну відповідь на кожен\~аргумент.\~Межі\~цього\~обов`язку\~\~ можуть\~бути\~різними\~ в\~\~ залежності \~від\~ характеру\~ рішення. \~Крім\~ того,\~необхідно\~\~брати\~до\~\~уваги,\~\~між\~\~іншим,\~\~\~\~\~різноманітність\~\~аргу ментів,\~ які сторона може представити \~в \~суд,\~та\~\~відмінності,\~\~які\~\~ існують\~\~у\~\~державах-учасницях, з огляду\~на\~\~положення законодавства,\~\~\~традиції,\~\~\~\~юридичні висновки,\~ викладення та\~ формулювання\~\~ рішень.\~\~\~Таким\~ чином,\~ питання,\~\~чи\~\~виконав\~\~ суд\~\~ свій обов`язок\~\~ \~щодо\~ подання\~\~обґрунтування,\~\~\~\~що\~ випливає\~\~ зі\~статті\~ \~6\~\~\~Конвенції,\~\~ \~може\~бути \~визначено\~\~тільки\~ у\~\~світлі\~конкретних обставин\~\~\~справи\~ (Проніна\~ \~\~проти України, №\~63566/00, \~§\~23,\~\~ ЄСПЛ,\~\~від 18\~липня\~2006\~року).\~ Щодо розподілу судових витрат Частинами першою-другою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на висновки Суду щодо позовної заяви та задоволення позовних вимог , у порядку частин першої \~статті 141 ЦПК України, з відповідача за позовом на користь позивача\~ підлягає стягненню фактично сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі\~ 2422,40 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу Положеннями\~ст. 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених\~законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 133\~Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 3\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до частин 4 та 5статті 137\~ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя\~статті 141 ЦПК України). При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою\~статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої\~статті 141 цього Кодексу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи,

Outcome: approved