Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

21 серпня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Великоолександрівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що з 17 березня 2006 року позивач проживає з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] - [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що спільне проживання позивача з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Фактично шлюбні стосунки сторони тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть. Їхній шлюб носить лише формальний характер, тому позивач має тверде переконання про необхідність розірвання шлюбу, так як подальше збереження сім`ї не можливе. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є недоцільним, у зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 березня 2006 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Комсомольському відділі реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 60, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На даний час сторони припинили шлюбні відносини та не бажають їх у подальшому зберігати, не проживають однією сім`єю і не ведуть сумісне господарство, між ними було втрачено почуття любові та взаємної поваги. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги взаємини між подружжям, причини розлучення, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved