Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що позивач є співвласницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачу належить 1/3 частина квартири. Також по 1/3 частини квартири належить дітям позивача [PERSON] та [PERSON] . В квартирі зареєстровано 5 осіб, а саме: [PERSON] - позивач, [PERSON] - відповідач, [PERSON] - син позивача, [PERSON] - донька позивача, [PERSON] - мати позивача. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва між позивачем та відповідачем шлюб розірвано. Відповідач у вказаній квартирі не з`являється більше ніж 5 років. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у цій квартирі, позивач вимушена сплачувати комунальні платежі у більшому розмірі. Відповідач у спірній квартирі не проживає з вересня 2012 року, відповідач залишив її добровільно, його особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги, квартирну плату та витрати по утриманню квартири (поточний ремонт) не несе, так само як і інших витрат по утриманню квартири. Також не бере участі у спільному побуті. Посилаючись на ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить суд визнати [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 01.04.2024 року розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. Ухвалою від 04.03.2024 по справі витребувано докази. Ухвалою від 03.07.2024 року по справі закрито підготовче провадження. В судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримувала, з обставин викладених у позові та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судові засідання призначені на 20.09.2024 на 10 год. 30 хв. та 14.10.2024 на 13 год.45 хв. не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, як за адресою місця реєстрації, так і за адресою фактичного місця проживання, причини неявки не повідомив. Суд за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Третя особа [PERSON] , який судом також допитаний в якості свідка 20.09.2024 року, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. 14.10.2024 року в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третьої особи. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України, які кореспондуються з вимогами ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як встановлено в ході розгляду справи квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] , третій особи [PERSON] та [PERSON] (по 1/3 за кожним). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м.Києва станом на 07.02.2024 року у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З відповіді Оболонського РУ ГУНП у м.Києві убачається, що звернення [PERSON] з приводу перешкоджання у проживанні в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] за останні 3 роки до Оболонського управління не надходило. Відповідно до листа начальника дільниці 501 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» на адвокатський запит надана відповідь, що до обслуговуючої дільниці КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» у період з 2021 по 15.02.2024 року скарг від [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не надходило. Аналогічна відповідь надана і Оболонською районною у м.Києві державною адміністрацією. Позивач в судовому засіданні пояснювала, що наразі шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач в спірній квартирі не проживає тривалий час, а фактично проживає в [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також суду пояснили, що відповідач тривалий час не проживає в квартирі [ADDRESS] . Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України, Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Приймаючи до уваги, що реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику розпоряджатись своїм майном та користуватись квартирою, а тому суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved