Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

02.09.2024 року до суду з позовом звернулася [PERSON] ,\~ в інтересах\~ якої діє\~адвокат Маринюк\~ Сергій Олександрович до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування поданого позову позивач та його представник вказують, що спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] разом із позивачкою [PERSON] до дня смерті [PERSON] були співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину позивач успадкував 46/100 житлового будинку [ADDRESS] . Земельна ділянка під будинком площею 0,0559 га і цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивачці та її померлій матері [PERSON] було видано державний акт 28.12.2004 року без зазначення часток в спільній власності на земельну ділянку, проте передано в спільну сумісну власність. На теперішній час у позасудовому порядку визначити частку померлого (спадкодавця) [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку неможливо, а тому позивачка та її представник звернулись до суду та просили визначити частку [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] в спільній власності на земельну ділянку, кадастровий номер якої 6810600000:02:004:0038, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 599 кв.м., адреса земельної ділянки : [ADDRESS] в розмірі 46/100 та 54/100 часток відповідно та визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на 46/100 часток земельної ділянки кадастровий номер якої 6810600000:02:004:0038, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 599 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.09.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 03.10.2024. 11.10.2024 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача у справі Славутську міську раду на належного відповідача - [PERSON] . 25.10.2024 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 06.11.2024. Позивачка та її представник, адвокат Маринюк С.О., у судове засідання не з`явилися, однак останій подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розгляд справи здійснювати без її участі. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 348. [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Прізвище позивачки було змінено у зв`язку з розірванням та укладанням шлюбу, що підтверджується довідкою про укладення шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все спадкове майно, зокрема, на земельну ділянку - кадастровий номер 6810600000:02:004:0038, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 599 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 28.12.2023 року. Вказана земельна ділянка позивачці та померлій [PERSON] належить на підставі державного акту серії ХМ №060189 від 28.12.2004 року без зазначення часток в спільній власності на земельну ділянку. Із відповіді Славутської державної нотаріальної контори від 02.07.2024 № 245/02-14 вбачається, що в зв`язку із тим, що частки в праві власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] не визначені, земельна ділянка належала їм на праві спільної сумісної власності, свідоцтво про право на спадщину видати неможливо. Так, іншим співвласником вказаної земельної ділянки на підставі витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 28.12.2023 року є [PERSON] , яка не оспорює право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є також рідна сестра позивачки - [PERSON] , яка також не заперечує проти позову. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також у відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). В постанові від 16.06.2021 у справі № 570/997/19 Верховний суд дійшов висновку, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних. Згідно ч. 1-2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Як вбачається із наданих суду доказів, на даний час позивачка позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини на частину земельної ділянки у позасудовому порядку у зв`язку із тим, що частка її померлої матері та її частка у праві власності на спільну земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, частина якого перебуває у її власності на підставі договору дарування від 28.08.1996 року, а частину якого вона успадкувала на підставі заповіту та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.07.2024 року, є невизначеними, бо земельна ділянка була передана їм на праві спільної сумісної власності, і за життя спадкодавця в натурі не виділялася. Тому виходячи із часток співвласників у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] в розмірі 46/100 - [PERSON] та 54/100 - [PERSON] , суд вважає, що і земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок із прибудовами належить співвласникам у таких же частках, враховуючи положення ст.120 ЗК України, а саме 54/100 частини земельної ділянки кадастровий номер 6810600000:02:004:0038 належить на праві власності [PERSON] , а 46/100 частки - [PERSON] . Враховуючи позицію, висловлену ВС України у постанові від 16.06.2021 у справі № 570/997/19, суд вважає, що є підстави визначити частку [PERSON] у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 6810600000:02:004:0038, оскільки інший співвласник [PERSON] померла, а позивачка є її спадкоємицею. І визначати частку померлого спадкодавця є неефективним способом захисту, оскільки позивачка звернулася також із вимогою про визнання права на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, яка залишилася після смерті матері - [PERSON] , суд беручи до уваги, що позивачка згідно вимогами ЦК України прийняла спадщину, спадкове майно належало її матері та їй на праві спільної сумісної власності, житловий будинок перебуває у їх частковій власності, частки є 46/100 та 54/100, а тому позовні вимоги щодо визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом 46/100 часток земельної ділянки після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. З цих підстав позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial