Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 05.06.2024 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк звернулося в Звенигородський районний суд Черкаської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.03.2015 року в розмірі 30456,53 грн., а також судові витрати в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.03.2015, яка в подальшому з урахуванням змін містила такі умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювана кредитна лінія; тип кредитної карти картка «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (п. 1.1, 1.2); процентна ставка, відсотків річних 12,0% (п. 1.2, 1.3); кількість та розмір платежів, періодичність сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, протягом перших шести місяців, у подальшому 3%. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] строк дії - 09/22 тип- Універсальна Gold. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 p., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.05.2024 має заборгованість у розмірі 30456,53 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 29308,67 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 1147,86 грн. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача на його користь вищевказану заборгованості за кредитом, а також судові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.06.2024 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Просить розгляд справи провести без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Крім того, Відповідач був вчасно повідомлений про місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті, однак відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.03.2015 року відповідач [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Підписавши заяву та з урахуванням подальших змін на підставі додаткової угоди, відповідач погодився на наступні умови кредитування: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювана кредитна лінія; тип кредитної карти картка «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (п. 1.1, 1.2); процентна ставка, відсотків річних 12,0% (п. 1.2, 1.3); кількість та розмір платежів, періодичність сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, протягом перших шести місяців, у подальшому 3%. Узгодження основних умов кредитування і надання споживачу інформації щодо вартості кредиту підтверджується підписаним позичальником паспортом споживчого кредиту. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] строк дії - 09/22 тип- Універсальна Gold. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач здійснював витрати кредитних коштів, що підтверджується наданою позивачем випискою за договором б/н за період з 13.10.2014 по 20.05.2024. Згідно з наданим станом на 15.05.2024 розрахунком заборгованості, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 30456,53 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 29308,67 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 1147,86 грн. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому . Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач здійснював витрати грошових коштів в межах кредитного ліміту і вчасно не погашав заборгованість. Розмір заборгованості підтверджується наданими банком випискою руху коштів за рахунком і детальним розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 30.03.2015 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Таким чином, з урахуванням зменшених позовних вимог, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 30456,53 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 29308,67 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 1147,86 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved