Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Турбівської селищної ради (далі відповідач), в якому просила: - визнати за позивачем, після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на 1/10 частку квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на 1/10 частку квартири [ADDRESS] . Позивач обґрунтовує свій позов тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , а після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частка квартири [ADDRESS] , яку позивач та їх малолітня дочка [PERSON] , [INFO] прийняли. Однак, за результатом вивчення нотаріусом поданих на вимогу відповідних документів, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав не визначення за померлим частки права власності на вищевказану квартиру після смерті чоловіка. Ухвалою суду від 07.10.2024 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй письмовій заяві позов визнав і просив про розгляд без нього. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу припису ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч. 2 - 4 ст. 1273 цього Кодексу. В силу припису ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Суд встановив, що 03.04.1995 Вахнівським відділенням "Агромаш" Липовецького району як органом приватизації, було стверджено приватизацію кв. [ADDRESS] громадянину: [PERSON] , та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 03.04.1995 №12. [PERSON] та позивач зареєстрували шлюб 17.07.2010, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, а [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, а після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла частка квартири [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи [PERSON] №109/2023 вбачається, що він за життя заповіту не склав, а його спадщину, прийняла його дружина - позивач, а також прийняла її від імені малолітньої дочки шляхом подання до нотаріуса протягом шести місяців заяви відповідного змісту. При цьому батьки [PERSON] відмовилися від його спадщини. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Суд встановив, що після смерті [INFO] [PERSON] , який не залишив заповіту, його спадщину, в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1270 ЦК України, прийняли дружина - позивач, вчасно подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, та в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня дочка [PERSON] , і на яку, в силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України та ст. 1261 ЦК України, вони мають право. Батьки [PERSON] відмовилися від його спадщини. Однак, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав не визначення за померлим [PERSON] частки права власності на квартиру [ADDRESS] , після смерті чоловіка. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно, ч.ч. 1-2 ст. 370 ЦК співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю, законом, рішенням суду. Таким чином, враховуючи, що набуття права власності чоловіка позивача [PERSON] було здійснено в результаті приватизації, відповідно без визначення частки, а тому частки у майні, яке отримано свідоцтвом про право власності на житло від 03.04.1995 на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , були та лишаються рівними, а позивач та її дочка, мають право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало на праві спільної сумісної власності її чоловіку [PERSON] . Відповідно позивач та її малолітня дочка мають право на 1/2 частку права власності із 1/5 частки права власності померлого чоловіка та батька дитини [PERSON] і відповідно мають право по 1/10 частці квартири [ADDRESS] . Так, наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний. Разом з тим, відповідачем визнано пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги: визнати за позивачем, після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на 1/10 частку квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на 1/10 частку квартири [ADDRESS] , ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved