Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь усі документально підтверджені понесені судові витрати. Позов мотивовано тим, що 22.11.2013 між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.11.2019, шлюб між ними розірвано та стягнуто з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.05.2019 і до повноліття дітей. Станом на 29.03.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 229717,06 грн. Зазначає, що у березні 2019 року відповідач, застосовуючи до неї фізичний та психологічний тиск, змусив її разом з дітьми покинути займане житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим вона з дітьми вимушена була винаймати житло у сторонніх людей. Таким чином, з березня 2019 року вони проживають окремо. У зв`язку з військовою агресією з боку Російської Федерації вона разом з дітьми вимушена була виїхати за межі території України, а саме до Королівства Іспанії, де і надалі продовжують проживати. Враховуючи те, що відповідач не забезпечує належного матеріального забезпечення, харчування, медичного догляду, виховання його малолітніх дітей, не спілкується з ними та не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, причому робить це свідомо, без поважних причин, ухиляється від сплати присуджених до стягнення аліментів, чим фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вважає, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей. Ухвалою судді від 29.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Заявлені вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 21, 22). 15.11.2019 рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Починаючи з 24.05.2019 та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 19-20). Згідно листа начальника Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за весь період виконання виконавчого листа стягнуто на користь стягувача аліментів у сумі 3852,00 грн. Станом на 29.03.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 229717,06 грн (а.с. 33-38). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх доньок, чим не виконує ст. 150 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», тому суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити, [PERSON] позбавити батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved