Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту самостійного виховання та одноособового утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , його батьком [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування заяви посилався на те, що з 12 квітня 2022 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні стосунки між ними припинені на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.08.2024 року. Вказував на те, що вже тривалий час його син [PERSON] перебуває на його самостійному утриманні та вихованні, оскільки мати не бере жодної участі у вихованні та утриманні дитини. В той час, як будує своє особисте життя в іншій країні. Крім того, посилається на те, що 20.08.2024 між ним та [PERSON] укладено Договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні. Так, відповідно до вказаного договору, сторони домовилися про те, що малолітній [PERSON] проживатиме разом із батьком та перебуватиме на його самостійному утриманні та вихованні, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за межі України матері, яка проживатиме окремо від дитини та не матиме можливості здійснювати догляд і виховання дитини. А оскільки син знаходиться на його повному утриманні і він самостійно його виховує, у нього постало питання щодо юридичної фіксації вказаного факту. Враховуючи те, що іншим шляхом не можливо підтвердити факт самостійного виховання дитини батьком, з посиланням на норми процесуального права просив встановити факт самостійного виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] . Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії у справі. 28.08.2024 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області вказана заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами окремого провадження, призначивши судове засідання на 03.10.2024 (а.с.16) В судове засідання заявник не з`явився, 26.09.2024 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із зайнятістю. Заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не прибула, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Не заперечувала щодо встановлення даного факту. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі, забезпечення доказів, учасниками справи не заявлялися. Зупинення і поновлення провадження у справі судом не здійснювалося. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом, встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Кіцманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.03.2023 року, [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) З Витягу із реєстру Кіцманської територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6) Згідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеного 12.07.2024 року виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району, [PERSON] на даний час проживає по [ADDRESS] . До складу його сім`ї входить - [PERSON] (син) та [PERSON] (мати). За вказаною адресою [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] , 2023 р.н., який знаходиться на його повному утриманні та вихованні, так як мати не проживає за вказаною адресою, спільного господарства не веде, матеріально не допомагає, участі у вихованні дитини не бере.(а.с.7) Відповідно до Договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 20.08.2024, засвідченого приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Олексюк С.В. за №2944. Сторони домовилися, що малолітній [PERSON] ,04.03.2023 року проживатиме разом із батьком та перебуватиме на його самостійному утриманні та вихованні, у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за межі України матері, яка проживатиме окремо від дитини. (а.с.9) Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.08.2024 року встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] - розірвано. (а.с.11-12) Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка суду. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено - суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до умов ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (крім зазначених у ч.2 цієї статті), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню - не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - встановлено, що відповідно до п.4 ст.273 ЦПК - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. В даному випадку, метою встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини є повна реалізація прав, як батька дитини. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст.1 Першого протоколу. Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК). Частиною 1 статті 121 СК передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.141 СК, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.157 СК - питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Враховуючи викладене суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із інтересів дитини вважає, що подана заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved