Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь ТзОВ «Юніт капітал» заборгованість за кредитним договором №974691031 від 24.03.2020 в сумі 25070,50 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено кредитний договір №974691031 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора [NUMBER]. Відповідно до п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 9500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язуються повернути кредит сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до умов договору №974691031 від 24.03.2020 кредит надається строком 30 днів. Проценти за користування кредитом 0,93 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відразу після вчинення дій відповідача 24.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 9500,00 грн. на його банківську картку№ [NUMBER] . Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Загальна заборгованість, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №974691031 від 24.03.2020 становить 25070,50 грн., яка складається з наступного: 9500,00 - заборгованість по кредиту; 15570,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. Додатковою угодою №19 від 28.11.2019 строк дії договору продовжено до 31.12.2020. Додатковою угодою від 31.12.2020 строк дії договору продовжено до 31.12.2021 та договір факторингу від 28.11.2018 викладено в новій редакції. 31.12.2021 сторони уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. Договір №28/1118-01 є рамковою угодою, а він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018-31.12.2022. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено додаткові угоди №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25070,50 грн. 05.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №05/07/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором №05/07/24 від 05.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25070,50 грн. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитними договором, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 4 вересня 2024 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачка отримала 10 вересня 2024 року, що підтверджується її розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідачки до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася. Крім того, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 24.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №974691031. Відповідно до умов договору товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 9500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,93 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом. До договору №974691031 від 24.03.2924 наданий додаток №1 - графік розрахунків, погоджений сторонами, відповідно до якого термін платежу 23.04.2020, сума кредиту становить 9500,00 грн., нараховані проценти 2650,50 грн., до сплати разом - 12150, 50 грн. Графік розрахунків підписаний одноразовим ідентифікатором [PERSON] . Відповідно до платіжного доручення від 24.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картку [NUMBER], яка належить відповідачці [PERSON] 9500,00 грн. 28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТзОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до п. 2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Пунктом 4.1 договору передбачено, що підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Додатковою угодою №19 від 28.11.2019 строк дії договору №28/1118-01 продовжено до 31.12.2020. Всі інші умови договору залишаються незмінними. Додатковою угодою №26 від 31.12.2020 строк дії договору №28/1118-01 продовжено до 31.12.2021 та договір факторингу від 28.11.2018 викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. Відповідно до п. 2.1 договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Пунктом 4.1 договору передбачено, що підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Додатковою угодою №27 від 31.12.2021 строк дії договору№28/1118-01 продовжено до 31.12.2022. Відповідно до реєстру прав вимоги №88 від 08.07.2020 ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №974691031 від 24.03.2020. Заборгованість по основному боргу становить 9500,00 грн., заборгованість по відсотках 14924,50 грн., загальна заборгованість 24424,50 грн. Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до кредитного договору №974691031, відповідно до якого заборгованість [PERSON] станом на 08.07.2020 становить: тіло кредиту - 9500,00 грн., нараховані проценти 14924,50 грн. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №05/0820-01. Згідно п.2.1 цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1 договору передбачено, що підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги. Додатковою угодою до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року сторони погодили, що право вимоги до будь-кого з боржників, що передано фактору в рамках договору, підлягає поверненню від фактора клієнту за умови отримання фактором відповідного повідомлення від клієнта. Для підтвердження факту повернення права вимоги до відповідного боржника (боржників), сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, форма якого викладена у відповідному додатку до договору. Додатковою угодою №1 від 10.08.2021, сторони дійшли згоди викласти п.5.2.4. договору в такій редакції: Фактор в строк до 25 (двадцяти п`яти) робочих днів з моменту відступлення Фактору права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги надсилає кожному з боржників повідомлення про відступлення права вимоги до фактора, складеного за формою, що наведена у відповідному додатку до цього договору, фактор самостійно повідомляє боржників про відступлення права вимоги і несе усі ризики пов`язані з неналежним повідомленням боржників. У будь-якому випадку, на вимогу клієнта, фактор надає підтвердження направлення фактором повідомлень боржникам протягом десяти робочих днів починаючи з дня отримання фактором запиту. Додатковою угодою №2 від 03.08.2021 строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 продовжено до 31.12.2022. Додатковою угодою №3 від 30.12.2022 строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 продовжено до 30.12.2024. Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 ТзОВ «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №974691031 від 24.03.2020. Заборгованість по основному боргу становить 9500,00 грн., заборгованість по відсотках 15570,50 грн., загальна заборгованість 25070,50 грн. 05.07.2024 між ТзОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №05/07/2024. За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 1.2 договору визначено, що перехід від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №05/07/24 від 05.07.2024 та реєстру боржників до договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024, ТОВ «Юніт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 25070,50 грн., з яких: 9500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15570,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, як вбачається зі встановлених обставин, ТОВ «Юніт Капітал» набуло статусу кредитора за кредитним договором №974691031 від 24 березня 2020 року, укладеним відповідачкою з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Разом з тим, перевіряючи позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за договором №974691031 від 24.03.2020 укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 15570,00 грн., виходячи з наступного. При укладенні кредитного договору, сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору №974691031 від 24.03.2020 сторони встановили строк кредитування 30 днів, від дати отримання кредиту позичальником. Відповідно до платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 24.03.2024 перерахувало [PERSON] 9500,00 грн. Призначення платежу: переказ коштів згідно договору №974691031 від 24.03.2020. Сторони погодили графік розрахунків, відповідно до якого термін платежу - 23.04.2020, сума кредиту - 9500,00 грн., нараховані проценти - 2650,50 грн., до сплати разом - 12150, 50 грн. Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, загальна вартість кредиту для позичальника [PERSON] становить 112150,50 грн., з яких 9500,00 грн сума кредиту за договором; 2650,50 грн. проценти за користування кредитом (графік розрахунків). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідачка повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі вказаного договору №974691031 від 24.03.2020, а також доказів, що вона ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню загальна сума заборгованості у розмірі 12150,50 грн. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Згідно ч.3 та ч.4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так позивачем надано Договір про надання правничої допомоги №05/07/24-02 від 05.07.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг №05/07/2024-02 від 05.07.2024. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідач на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1173,89 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2907,60 грн.

Outcome: partial