Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міського державної адміністрації) «Київкомунсервіс» через систему «Електронний суд» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь КП «Київкомунсервіс» заборгованість за послуги з вивезення твердих побутових відходів в розмірі 7 007,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 403,17 грн., процентів за користування коштами 3% річних у розмірі 589,03 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач надає комунальну послугу з вивезення побутових відходів. Предметом та метою діяльності підприємства є зокрема, здійснення комплексу дій щодо поводження з відходами, спрямованих на запобігання їх утворенню, в тому числі, організація та здійснення збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізація, видалення, сортування, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями і нагляд за місцями видалення та забезпечення реалізації заходів щодо розвитку системи поводження з відходами у місті Києві, рішень Київської міської ради та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з питань поводження з відходами, а також відвернення негативного впливу відходів на навколишнє природнє середовище та здоров`я людини. Між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» на підставі затвердженого публічного договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 08.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] , було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] від 01.07.2018 року. Відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), за адресою: [ADDRESS] у період з липня 2018 року по лютий 2024 року позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 7 145, 22 грн. Відповідачем отримані послуги було сплачено в розмірі 137,48 грн. Тоді, як у відповідача перед позивачем існує заборгованість, що становить 7 007, 74 грн., за послуги надані за період липня 2018 року по лютий 2024 року. Позивачем зобов`язання по Договору виконані в повному обсязі, а відповідачем порушуються умови Договору, зокрема плата за послуги вноситься не в повному розмірі, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 7 007, 74 грн. простроченої заборгованості. 12 квітня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі. Копія позову з додатками була направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду в системі «Електронний суд» у порядку виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі не було отримано, конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». В матеріалах справи міститься заява про ознайомлення з матеріалами справи відповідачки [PERSON] , з якої вбачається, що остання з матеріалами справи ознайомлена 28.05.2024 року. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 24.01.1986 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та набула право власності на вказану квартиру 20.10.2020 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-1012, виданого 20.10.2020 року. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідачка, як власник майна зобов`язана утримувати майно, що їй належить на праві власності та сплачувати за утримання будинку, прибудинкової території. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Рішенням Київської міської ради від 17 квітня 2018р. за № 479/4543 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою, право на здійснення якої виборюються на конкурсних засадах» послугу з вивезення побутових відходів визначено окремою послугою. Спеціальним законом в сфері поводження з побутовими відходами є Закон України «Про відходи». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи», послуги з поводження з побутовими відходами - послуги з вивезення, перероблення та захоронення побутових відходів, що надаються в населеному пункті згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 35-1 цього Закону, поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм і правил. Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів зобов`язаний укласти договори про надання послуг з перероблення та захоронення побутових відходів із суб`єктами господарювання, що надають такі послуги відповідно до правил благоустрою території населеного пункту, розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту. Договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами мають містити інформацію про укладені договори між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та/або захоронення побутових відходів. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Обов`язок споживача укласти договір передбачений п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Якщо інше не визначено законом, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управитель багатоквартирного будинку або інша уповноважена особа, яка укладає колективний договір про надання комунальних послуг, згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування, має право на вибір серед визначених у встановленому законодавством порядку виконавців послуг з поводження з побутовими відходами. Одиницею виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами є кілограм, тонна, кубічний метр або інша одиниця, визначена правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами встановлюється органом місцевого самоврядування. Критерієм якості послуг з вивезення побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, дотримання вимог законодавства щодо надання послуг з вивезення побутових відходів. Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі запровадження роздільного збирання побутових відходів при встановленні цін/тарифів на послугу з поводження з побутовими відходами не враховується вартість операцій з поводження з роздільно зібраними (відсортованими) корисними компонентами цих відходів. Згідно з п.п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Положеннями ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.12.2017 року №1589 «Про введення в дію рішення конкурсної комісії з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Києва», Комунальне підприємство «Київкомунсервіс» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у м. Києві. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов Договору, вимог кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у певних умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором про надання послуг встановлено плату, Замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, в строки та в порядку, що встановлені договором. Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Крім того, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (див. постанову Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18.05.2020 у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 14-280цс18. Послуги з вивезення побутових відходів надаються підприємством у межах міста Києва на підставі публічного договору від 08.06.2018 року, оферту якого було опубліковано 08.06.2018 року у газеті «Хрещатик» з 01.01.2018 року. Відповідно до п. 1.1. цього Договору позивач, як виконавець, взяв на себе зобов`язання надавати послуги з вивезення побутових відходів відповідно до «Правил надання послуг з вивезення побутових відходів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008р. №1070, рішення Київської міської ради від 14.12.2017р. №697/3704 «Про деякі питання щодо поводження з побутовими відходами на території міста Києва», «Правил благоустрою території міста Києва», розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором. Згідно з п. 4.1., п. 4.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. КП «Київкомунсервіс» на підставі затвердженого публічного договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 08.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] , було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] від 01.07.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до положень абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Частиною 7, ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласниками багатоквартирного будинку самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону з урахуванням таких особливостей: 1) виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором не включається плата за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги; 3) технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонти внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, здійснюються співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 6 Закону «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуги з поводження з побутовими відходами є суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. В газеті «Хрещатик» від 08.06.2018 р. №61 (5112) оприлюднено Оферту до Публічного Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, а також тарифи та норми на надання послуг з вивезення побутових відходів виконавця послуг (копія договору додається). Публічний Договір від 08 червня 2018 р. про надання послуг з вивезення побутових відходів опубліковано на сайті КП «Київкомунсервіс» (https://kks.kiev.ua/). Відповідно до умов Договору, позивач надає відповідачу послуги з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ), а відповідач зобов`язується прийняти та своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором. Пункт 2.1 Договору, передбачає що позивач надає відповідачу послуги з вивезення твердих побутових відходів, в тому числі великогабаритних. Відповідно п.2.2 Надання послуг позивачем проводиться за контейнерною та безконтейнерною схемою. У відповідності до п. 2.3 для вивезення ТПВ здійснюється позивачем відповідно до вимог законодавства про відходи, санітарних норм і правил, Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, умов цього договору, актів та графіка вивезення побутових відходів. Відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), за адресою: [ADDRESS] у період з липня 2018 року по лютий 2024 року Позивачем було надано Відповідачу послуги на загальну суму 7 145,22 грн. Відповідачем отримані послуги було сплачено в розмірі 137, 48 грн. Тоді, як у Відповідача перед Позивачем існує заборгованість, що становить 7 007,74 грн., за послуги надані за період липня 2018 року по лютий 2024 року. Так згідно з п 4.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Разом з цим, відповідно п. 4.2 Договору, платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У п.4.3 плата за надані послуги вноситься на розрахунковий рахунок заявника на підставі рахунку-повідомлення, який щомісячно направляється боржнику. Відповідно п. 4.5 Договору, боржник, який має право на встановлені законодавством пільги з оплати послуг з вивезення побутових відходів повідомляє заявника у письмовій заяві про своє право на пільгу з посиланням на відповідний нормативний акт, що регулює відповідні відносини. Пільгова оплата здійснюється з дня отримання заявником заяви з повним пакетом підтверджуючих документів. Додатково відповідачем порушено своє зобов`язання щодо забезпечення оплати за послуги згідно з п. 5.2.1 Договору. Відповідно до 5.2.8 Договору споживач зобов`язується письмово інформувати виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, протягом 30 календарних днів від дня настання такої події. Відповідно до п.11 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Будинок [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на ім`я [PERSON] , яка як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, щодо об`єкта нерухомого майна 2198014380000, державним реєстратором Ткач Тетяною Володимирівною, Десятою київською державною нотаріальною конторою, Київським міським нотаріальним округом м. Києва, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-1012, виданий 20.10.2020, набула право власності на вказану квартиру 20.10.2020р. За вказаною адресою станом на березень місяць 2024 року зареєстровано 3 особи, тобто нарахування здійснюється із розрахунку на 3 особи, відтак заборгованість за послугу вивезення ТПВ складає 7 007,74 грн., (Довідка про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 01.07.2018 по 01.03.2024 року додається). Разом з цим, позивачем вживались заходи щодо досудового врегулювання спору, а саме: Направлялась Претензія щодо сплати заборгованості на підставі публічного Договору про вивезення побутових відходів Оферта від 08.06.2018 року вих. № 244-5- 1656 від 06.03.2024р. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України викладені у постанові від 30.10.2013 у справі за № 6-59цс13). Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню становить 589,03 грн. - 3% річних та 2 403,17 грн. - інфляційної складової боргу. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міського державної адміністрації) «Київкомунсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved