Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . На прохання родичів в її квартирі були зареєстровані їх діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Фактично, жодного дня в квартирі останні не проживали, комунальні послуги не сплачували, участі в утриманні квартири не приймали. В подальшому вони виїхали за межі України, мають громадянство іншої країни та повертатись до України наміру не мають. Посилаючись на вказані обставини, з метою усунення перешкод, як власнику квартири, у вільному володінні своїм майном, позивачка просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.05.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Протокольною ухвалою суду від 20.06.2024 року третю особу було замінено на орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради. Протокольною ухвалою суду від 30.09.2024 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. В наданому клопотанні представник позивачки просив розглянути справу без їх участі та задовольнити позов, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі та їх законний представник за викликами до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, відзиву на позов не надали. Представник третьої особи в наданій заяві просив розглядати справу без його участі, надавши висновок органу опіки по суті спору. З урахуванням зазначеного та положень ч.3 ст.211, ч.3 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, за відсутності сторін та за наявними у справі матеріалами, а також без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що позивачка є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідок відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у вказаній квартирі з 16.02.2021 року значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьками останніх згідно долучених до позову копій свідоцтв про народження є [PERSON] та [PERSON] . кизи. Як зазначила позивачка, відповідачі були зареєстровані в квартирі за її згоди на прохання її родичів - батьків відповідачів [PERSON] . кизи та її чоловіка [PERSON] . Фактично, жодного дня в квартирі останні не проживали, комунальні послуги не сплачували, участі в утриманні квартири не приймали. В подальшому вони виїхали за межі України, мають громадянство іншої країни та повертатись до України наміру не мають. За клопотанням представника позивачки судом було витребувано інформацію з Державної прикордонної служби, відповідно до якої вбачається, що відповідачі та їх мати 19.02.2021 року виїхали за межі України та на територію останньої не повертались. Згідно висновку органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, затвердженого розпорядженням голови адміністрації від 23.09.2024 року, визнано за доцільне зняття відповідачів з реєстрації в квартирі [ADDRESS] . При цьому, враховано надану 01.07.2024 року до адміністрації заяву матері дітей [PERSON] . кизи, в якій вона зазначила, що ні вона, ні діти, ніколи не проживали за вказаною вище адресою. Особисто надати згоду на зняття дітей з реєстрації не може та не заперечує проти визнання їх такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації. У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням вищенаведеного, оскільки квартира [ADDRESS] є особистою власністю позивачки, відповідачі в квартирі з моменту їх реєстрації ніколи не проживали та таких намірів не мають, участі в утриманні майна не приймають, в добровільному порядку (за заявою їх законних представників) з реєстрації в квартирі не зняті, що перешкоджає позивачці вільно володіти та розпоряджатись своїм майном, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та усунення позивачці перешкод в користуванні власністю, визнавши відповідачів таким, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , зі зняттям їх з реєстрації за вказаною адресою. Оскільки згідно позову позивачка просила не здійснювати розподіл судових витрат, понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на останню.

Outcome: approved