Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.05.2012 року позивач уклав шлюб з відповідачем. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.02.2017 року вказаний шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем в [ADDRESS] . Висновком служби у справах дітей від 14.07.2022 року було визначено місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей 29.06.2022 року не заперечувала проти визначення місця проживання сина [PERSON] разом з його батьком [PERSON] . Питання визначення місця проживання дитини стало актуальним у зв`язку з тим, що [PERSON] постійно вживала алкогольні напої, не цікавилась та не займалась сином, вживала наркотичні засоби та розповсюджувала їх, а тому така поведінка відповідача суперечила інтересам дитини. У зв`язку із тим, що поведінка відповідача була незмінна протягом довгого періоду, вона ніяким чином не приймала участь у вихованні сина, не сплачувала аліменти, не телефонувала дитині, тому постала необхідність у позбавленні її батьківських прав. Позивач вказує, що на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей 26.12.2023 року [PERSON] надала усні пояснення, в яких вказала, що її син дійсно проживає разом з батьком, і підтвердила невиконання нею батьківських обов`язків, у зв`язку з чим 11.01.2024 року орган опіки та піклування м. Ковеля прийняв висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її сина - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак представник позивача попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримує та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзиву не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у\~справах дітей\~виконавчого комітету\~Ковельської міської\~радив судове засідання не з`явився, однак попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Позовні вимоги підтримують. За вказаних обставин суд, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.02.2017 року, шлюб, зареєстрований 18.05.2012 року між [PERSON] , 1992 року народження, та [PERSON] , 1984 року народження, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області, актовий запис № 152, було розірвано. Крім цього, вказаним рішення суду вирішено після розірвання шлюбу [PERSON] залишити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.06.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Висновку служби у справах дітей від 14.07.2022 року затвердженого рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 196 від 14.07.2022 року, було визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 31.03.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Ковеля про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 23 від 11.01.2024року «Про затвердження висновків органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав», вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Позивач подав докази, які підтверджують, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та навчанню дитини, не проявляє турботи, не забезпечує матеріально, нічого не робить для задоволення життєво важливих потреб дитини. Відповідач не подала своїх заперечень та доказів на спростування доводів позивача. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку свого сина, а тому її слід позбавити батьківських прав щодо малолітньої дитини. Крім цього, згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідач [PERSON] має вік 32 роки, не подала доказів існування обставин, які істотно обмежують її працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про її спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в мінімальному розмірі - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved