Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач пред`явила позов, в якому зазначила, що 09.03.2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Згідно з рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 18.04.2024 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на ухилення відповідача від виконання обов`язку щодо належного матеріального забезпечення неповнолітньої дитини, та, вказуючи на особливості стану здоров`я доньки, яка є особою з інвалідністю, має цукровий діабет 1 типу, що передбачає, зокрема, придбання коштовних препаратів для контролю рівня глюкози, крім того, згідно з індивідуальною програмою реабілітації від 30.04.2024 року дитина потребує лікувального масажу, умов фізкультурного супроводу, пожиттєву імунотерапію, соціальну та побутову реабілітацію, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в сумі 10\~000,00 грн. щомісячно з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 13.09.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відвідачем надано відзив на позовну заяву з викладенням заперечень відносно заявлених вимог . В обгунтування таких заперечень відповідач посилається на фактичну добровільну учать в утриманні дитини, що по`язується оплатою харчування, придбання шкільного приладдя, взуття, покриття витрат на проїзд у транспорті. Крім того, за твердженням учасника, він має суттєві проблеми зі здоров`ям, 30.01.2024 року переніс інфаркт. Заявляючи про існування сумнівів у достовірності поданих позивачем на підтвердження наведених нею обставин доказів, які подані без належного засвідчення, відповідач просить відмовити у задоволені позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Між сторонами виник спір, пов`язаний з визначенням розміру аліментів, необхідних для забезпечення утримання дитини. Добровільне надання відповідачем певного виду матеріального забезпечення на користь дитини не позбавляє позивача права на судове врегулювання спору та визначення розміру аліментів через закріплення за судовим рішенням як обов"язкового до виконання акту. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні питання щодо розміру аліментів як необхідного та достатнього рівня матеріальної підтримки суд, в межах поданих учасниками доказів, звертає увагу на інформації, що підтверджує стан здоров`я дитини та платника аліментів. Так, зокрема, слід визнати доведеними відомості про наявність у дитини інвалідності за наявним захворюванням, що обумовлює потребу індивідуальної програми підтримки з включенням заходів медичної та фізичної реабілітації. Одночасно, суд приймає до уваги відомості про стан здоров`я відповідача, дані щодо проходження стаціонарного лікування в період з 30.01.2024 року по 06.02.2024 року. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджені судом докази, достовірність яких не спростована (подані учасниками письмові докази містять підписи сторін із підтвердженням відповідності таких документів оригіналам), виявляють дійсно обргунтовану підвищену потребу у матеріальному забезпеченні дитини, що має захворювання. При цьому, суд не може визнати заявлений позивачем розмір аліментів як такий, що доведений згідно поданих стороною доказів та є виправданим. Указуючи на потребу в придбанні препаратів вартістю близько 2500,00 грн., позивач не надає інформацію про період, протягом якого відповідний препарат підлягає застосуванню, досліджені судом чеки на отримання поштових пересилань з визначенням вартості 2200,00 грн. містять опис посилки як «сувеніри». В даному випадку суд вважає необхідним вказати про необхідність виокремлення категорій «аліментів на утримання» як певного матеріально забезпечення, заснованого на принципах загального підходу в розрізі визнаних соціальними вимогами запитів на побутове благополуччя, у тому числі, за сферою постійного медичного супроводу, та «участі у додаткових витратах на дитину», при забезпечені яких оцінюються саме обставини, що покликають обов`язок прийняття участі у витратах. Позивач не позбавляється права звернутись із вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання доньки, що пов`язуються зі станом здоров`я дитини. Так, відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як зазначалось вище, відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути не лише достатнім, але й необхідним, тобто відповідним об`єктивно виправданим соціально-побутовим запитам за сферою забезпечення утримання дитини, у тому числі і з урахуванням потреб за станом здоров`я. Приймаючи до уваги вищенаведене нормативне врегулювання спору між учасниками, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, що забезпечуватиме достатній рівень необхідного утримання. Обов"язок утримання для батьків є рівним. Суд зауважує, що наданий стороною відповідача доказ щодо працевлаштування не відтворює відомостей про заробітну плату, отже не спростовує даних про матеріальну спроможність. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати судового збору.

Outcome: partial