Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

22.07.2024 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс-Банк», третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-9, а.с. 100-101), яку мотивовано тим, що постановою державного виконавця від 15.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64829967 на підставі виконавчого напису за реєстр. № 18903, вчиненого 27.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] (2844715694) на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості. Крім того, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі № 1262-7/140/10 від 04.06.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» було стягнуто заборгованість за тим саме кредитним договором № 490074907 в сумі 77\~396, 20 грн., на підставі якого Новозаводським районним судом м. Чернігова був виданий виконавчий лист № 6-2277 від 19.11.2010 року. Позивач вважає,\~що вимоги\~стягувача є\~неправомірними, нотаріус порушив процедуру вчинення виконавчого напису і Закон України «Про нотаріат», Постанову КМУ від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Позивач [PERSON] просив: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. за реєстр. № 18903 про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором від 04.06.2008 року № 490074907 в загальній сумі 309\~580,02 грн.; стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу 40\~000 грн. Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалами суду від 24.07.2024 року було прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у даній справі та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. копію виконавчого напису, вчиненого 27.12.2015 року за реєстр. № 18\~903 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості; копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис. Ухвалою суду від 07.08.2024 року витребувано з Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» копію рішення по справі № 1262-7/140/10 від 04.06.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 490074907 в сумі 77\~396, 20 грн., на підставі якого Новозаводським районним судом м. Чернігова був виданий виконавчий лист № 6-2277 від 19.11.2010 року. В судовому засіданні представник позивача адвокат Рябов Д. позов підтримав за викладених обставин. Просив вимоги [PERSON] задоволити в повному обсязі. Суду пояснив, що на підставі рішення третейського суду від 04.06.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» була стягнута заборгованість за кредитним договором № 490074907 в сумі 77\~396, 20 грн. і на підставі вказаного рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова виданий виконавчий лист № 6-2277 від 19.11.2010 року. Внаслідок таких дій банк достроково змінив строк виконання зобов`язання і подальше нарахування та стягнення відсотків є незаконним. Разом з тим, в подальшому банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., який вчинив виконавчий напис від 27.12.2015 року за реєстр. № 18\~903 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за тим самим кредитним договором № 490074907 від 04.06.2010 року в загальній сумі 309 580,02 грн. Наголосив, що кредитний договір від 04.06.2010 року нотаріально посвідчений не був. Кредит був споживчим на придбання автомобіля. Сума боргу не є безспірною і не визнається [PERSON] . Витрати на правничу допомогу у даній справі складають 40\~000 грн. В судове засідання представник відповідача - адвокат Михніцький Г.Ю. не з`явився. Надав відзив на позов із додатками, в якому просив відмовити в задоволенні позову, а також подав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки виконавчий напис вчинений 27.12.2015 року. Крім того, звернувся із заявою про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу в зв`язку із їх неспівмірністю. Третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин. Письмових пояснень, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третьої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] в м. Луганськ був укладений кредитний договір № 490074907 на суму 10\~317,12 доларів США для придбання транспортного засобу легкового (хечбек) автомобіля марки ВАЗ 111940, 2008 року випуску, держномер [NUMBER] . Забезпечення договору застава вартістю 51\~420 грн. [PERSON] зобов`язувався повертати кредит згідно графіку платежів з 04.07.2008 року щомісячно по 04.06.2013 року включно, кредит 10\~317, 12 доларів США, з реальною процентною ставкою 18,15% - 4\~240,54 доларів США. Згідно виписки по особовому рахунку з 04.06.2008 року до 05.06.2008 року кредит в сумі 10\~317,12 доларів США був виданий [PERSON] . Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по справі № 1262-7/140/10 від 04.06.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490074907 в сумі 77\~396,20 грн.. На підставі рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова був виданий виконавчий лист № 6-2277 від 19.11.2010 року. 27.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. був виданий виконавчий напис за реєстр. № 18 903 про стягнення з [PERSON] (2844715694) на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490074907 від 04.06.2008 року за період з 04.06.2013 року по 01.12.2015 року в розмірі 309\~580, 02 грн. Дана сума складається з: заборгованості за кредитом 199\~994, 06 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 109\~585, 96 грн. Постановою державного виконавця Луганського міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64829967 на підставі виконавчого напису за реєстр. № 18903, вчиненого 27.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] (2844715694) на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 109\~585, 96 грн. 01.12.2022 року АТ «Альфа-Банк» змінило своє найменування на АТ «Сенс Банк». Відповідно до статті 18\~Цивільного\~кодексу\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону\~України\~від 2\~вересня\~1993\~року\~№\~3425-XII\~«Про\~нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції\~України22\~лютого\~2012\~року\~№\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87\~Закону\~України\~«Про\~нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону\~України\~«Про\~нотаріат» визначено, що\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, закономвстановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до вимог ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Станом на день ухвалення судового рішення у даній справі від приватного нотаріуса та Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» не надійшли докази, які витребовувались судом. Сума заборгованості, що стягнута на підставі виконавчого напису від 27.12.2015 року, є спірною і не визнається боржником [PERSON] , оскільки заборгованість за цим же кредитним договором вже була стягнута на підставі рішення третейського суду від 04.10.2010 року. Сума заборгованості, що стягнута на підставі виконавчого напису, за період з 04.06.2013 року по 01.12.2015 року складається з: заборгованості за кредитом 199\~994,06 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 109\~585,96 грн. Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості за договором від 04.06.2008 року та можливості надати свої заперечення щодо суми боргу або оспорити вимоги стягувача, повідомивши про наявність рішення третейського суду. Крім того, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подається оригінал нотаріально посвідченої угоди. Кредитний договір від 04.06.2008 року нотаріально посвідчений не був, тому у ПАТ «Альфа Банк» були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2 та враховує Ухвалу ВП ВС від 15.04.2020 у справі № 554/6777/17 щодо застосування редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, при вирішенні спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Враховуючи наведені обставини і те, що виконавчий напис вчинений на підставі угоди, яка не була посвідчена нотаріусом, між сторонами існує спір з приводу суми боргу, наявність рішення третейського суду від 04.06.2010 року про стягнення заборгованості за цим же договором - № 490074907, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 27.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Чуловським В.А. за реєстровим № 18\~903. Клопотання представника банку про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки про порушення свого права [PERSON] дізнався після відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваного напису 15.03.2021 року, тому трирічний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, не пропущений. Відповідно до ст. 141 ЦПК Україні суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн., сплата якого підтверджена квитанцією від 18.07.2024 року. Позивач також поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 40\~000 грн., сплата яких підтверджена квитанціями від 15.05.2024 року та від 15.07.2024 року, договором про надання правничої допомоги від 15.05.2024 року адвокатом Хейнісом О.Г. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частиною першою, другою\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, у п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У постанові від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. В додатковій постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, задоволення позову в повному обсязі, сплату позивачем гонорару адвокату у повному обсязі, що встановлений договором, клопотання представника відповідача щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу, суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8\~000 грн.

Outcome: approved