Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

08 жовтня 2024 року позивач подала до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 липня 2021 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Луцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 193. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останнього часу стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Вважає, що через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстровано 07 липня 2021 року Луцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 193, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду на 06 листопада 2024 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с. 15). 06 листопада 2024 року через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 16). 06 листопада 2024 року через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, термін для примирення просить не надавати, не заперечує щодо розірвання шлюбу (а.с. 18). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 липня 2021 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Луцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 193, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 07 липня 2021 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За час перебування сторін у шлюбі, у них народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, яке видане Локачинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27 квітня 2023 року (а.с. 6). Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що збереження сім`ї є неможливим, просить розірвати шлюб. Як вбачається зі ст. ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] у своїй заяві від 06 листопада 2024 року не заперечував щодо розірвання шлюбу, термін для примирення просив не надавати (а.с. 18). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 24, 56, 110-112 СК України,

Outcome: approved