Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Виклад позиції позивача. 19.04.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) третя особа - Новоушицька селищна рада (орган опіки та піклування) з вимогами про: - позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; - стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня поданя позову і до повноліття дитини. Позов мотивований тим, що вони з відповідачкою [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.09.2019. [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] . З липня 2017 року мати дитини, відповідач у справі, не проживає із позивачем та їхньою малолітньою дочкою, перебуває за межами України, покладених на неї обов`язків щодо виховання дитини не виконує, не спілкується з дитиною, не бере жодної участі у житті дитини. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Виклад заперечень відповідача. Відповідач в свою чергу подала до суду відзив, в якому заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав щодо дочки. Пояснила, що, дійсно, на даний час проживає в Республіці Польща, дочка проживає із бабусею (матір`ю позивача). Попри заборони позивача, з дочкою періодично спілкується, надає фінансову допомогу на утримання дочки, усвідомлено ставиться до виконання батьківських (материнських) обов`язків. [PERSON] зазначила, що усвідомлює провину у тому, що певний час не спілкувалася із дочкою, однак буде робити все залежне від неї, щоб відновити спілкування. Виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Новоушицької селищної ради надано рішення комісії з питань захисту прав дитини про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки - [PERSON] , оскільки немає підтвердження того, що позбавлення матері батьківських прав відповідатиме інтересам дитини і змінить її життя на краще. Заяви, клопотання , процесуальні дії у справі. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року прийнято справу до провадження. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Новоушицької селищної ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Новоушицької селищної ради (а.с. 117). В судовому засіданні від 26.09.2024 було допитано свідка [PERSON] , яка свекрухою [PERSON] . Свідок, пояснила, що [PERSON] періодично спілкується із дочкою, однак не завжди має таку змогу через заборони позивача, надає фінансову допомогу, раніше мала намір забрати дочку, але зараз ситуація змінилася, проживає за кордоном. Відповідачка та її представниця, в залі суду не заперечували щодо вимоги про стягнення алміентів, покаладавшись на думку суду з цього питання. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 14 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Вільховецькою сільською радою, актовий запис №3 (а.с.7). [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 07.07.2022 Новоушицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Камянець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження матір`ю вказано [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 вересня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 9). На даний час [PERSON] проживає із батьком [PERSON] , що підтверджується довідкою старости с. Рудківці від 04.07.2022 №338 (а.с. 15) довідкою-характеристикою старости с. Рудківці від 27.02.2024 №52 (а.с. 16) та довідкою про склад сім`ї від 28.02.2024 №57 (а.с. 17). [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] (а.с. 49). Судом встановлено, що мати - [PERSON] підтримує регулярне спілкування з дитиною за допомогою програми для дзвінків і повідомлень «Viber». Цей факт підтверджується численними копіями їх листування (а.с. 51-58). Цю ж обставину визнав представник позивача та встановлено третьою особою у висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав (а.с. 76-79). Також судом встановлено, що [PERSON] в міру можливості фінансово допомагає, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 148). Відповідно до висновку Новоушицької селищної ради про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 77-79) та рішення комісії з питань захисту прав дитини (а.с. 80-84) зазначено, що позбавлення відповідачки батьківських прав не змінить життя дитини на краще та не відповідатиме її інтересам. Оцінка Суду. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У статті 164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Отже, суд вважає, що відповідачем та її представником було доведено факт того, що вона не ухиляється від виконання батьківських прав, а цікавиться життям дитини, регулярно спілкується. Висновки за результатами розгляду справи. Отже, проаналізувавши вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що, оскільки позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, а мати не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, регулярно спілкується із дитиною, по можливості надає фінансову допомогу, цікавиться життям дочки, позов слід задовольнити частково - в частині стягнення аліментів, в частині позбавлення відповідачки батьківських прав - відмовити. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач при подачі позову поніс витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн, які заявлені до стягнення при розподілі судом судових витрат та підтверджені відповідними доказами (а.с. 23). Суд позов позивача задовольняє частково, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на корись позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 2500 грн. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 квітня 2024 року року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи наведене,

Outcome: partial