Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

14.08.2024 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей у сторін немає. Подружні відносини з відповідачем повністю припинені, спроб для їх відновлення вони не здійснюють, проживають окремо. Фактично шлюб існує лише формально, його збереження є неможливим. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.08.2024 справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2024 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. Ухвалою від 19.09.2024 суддя відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштове відправлення повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано відзиву на позов, а тому справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.08.2010 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї Міністерства юстиції України, актовий запис 1963. Спільних дітей у сторін немає. З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Наведені обставини і послугували підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частина третя, четверта статті 56 Сімейного кодексу України). За приписами частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачкою судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved