Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

У березні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до АТ «Укрзалізниця» в особі Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця», в якому просила суд в редакції уточнених позовних вимог: 1) визнати незаконним та скасувати наказ керівника Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 11.09.2023 про зміну істотних умов праці та встановлення для позивача робочого тижня тривалістю один день (п`ятниця з 08:00 по 15:45 год.); 2) стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн; 3) стягнути з відповідача на користь [PERSON] недоотримані заробітну плату у розмірі 87771,60 грн; 4) покласти судові витрати у розмірі 10422,40 грн на відповідача. Позов мотивований тим, що позивач з 1986 року працює в Виробничому підрозділі «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця», з введенням на території України воєнного стану позивачу оголошений простій. 11.09.2023 позивача ознайомлено з наказами начальника відділення про припинення для [PERSON] простою та про встановлення для позивача одноденного робочого тижня (п`ятниця з 08:00 по 15:45 год.). Роботодавець не обґрунтував позивачу про доцільність та обґрунтованість переведення позивача на одноденний робочий тиждень та зменшення посадового окладу та надбавок. Після затвердження вищезазначених наказів обсяг посадових обов`язків позивача не був скорочений, а щомісячний заробіток складав 1880,74 грн. Позивач зазначила, що її заробітна плата складається з посадового окладу 10449,00 грн та обов`язкової надбавки за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу, що разом складає 14678,60 грн. Тому сума недоотриманої заробітної плати з вересня 2023 року по березень 2024 року становить 87771,60 грн. 11.09.2023 позивача подала звернення до Північно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці. 25.09.2023 [PERSON] отримана відповідь, в якій зазначено, що в 2022 році відбулись суттєві зміни в трудовому законодавстві, згідно з якими роботодавцям дозволено змінювати істотні умови праці, а тому дії роботодавця є виправданими. 27.09.2023 позивач зверталася до комісії з трудових спорів Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця», але письмової відповіді не отримала, відновити старий графік роботи позивачу позасудовим способом не вдалося. Моральну шкоду, спричинену роботодавцем позивач обґрунтовує тим, що викладені вище обставини завдали [PERSON] душевних страждань через незрозумілу ситуацію на роботі на можливість подальшого виконання трудових обов`язків, наявність скрутного майнового стану та відсутність можливості задовольнити базові потреби у побуті. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.03.2024 позовна заява залишена без руху. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.04.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано у Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця» накази від 11.09.2023 щодо припинення простою, починаючи з 11.09.2023 та про встановлення для [PERSON] робочого тижня тривалістю один день (в п`ятницю з 08:00 год по 15:45 год). 01.05.2024 до суду надійшли витребувані копія наказу №109/к/тр від 05.09.2023 «Про припинення простою [PERSON] » та копія наказу №111/к/тр від 07.09.2023 «Про запровадження неповного робочого часу [PERSON] » разом з актами комісії Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця» №9 від 11.09.2023 «Про відмову [PERSON] проставити свій підпис про ознайомлення з наказом від 05.09.2023 №109/к/тр «Про припинення простою [PERSON] » та №11 від 11.09.2023 «Про відмову [PERSON] проставити свій підпис про ознайомлення з наказом від 07.09.2023 №111/к/тр «Про запровадження неповного робочого часу [PERSON] ». 01.05.2024\~від відповідача\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~відповідно до\~якого відповідач\~вважає вимоги\~позивача необґрунтованими\~та такими,\~що не\~підлягають задоволенню.\~Представник відповідача\~зазначив,\~що наказом\~№ГІОЦВПХК-01-07/14\~від 28.02.2024\~інженера-електроніка\~1\~категорії [PERSON] \~виведена у\~простій.\~Запровадження простою\~обумовлено тим\~що упродовж\~останніх 4\~років в\~системі АСКПП\~УЗ суттєво\~зменшилась кількість\~терміналів для\~продажу квитків\~по всій\~мережі регіональної\~філії «Південна\~залізниця»,\~істотно скоротилась\~кількість кас\~в дальньому\~сполученні.\~Це пов`язане\~з тим,\~що розроблені\~та введені\~нові технології\~по обслуговуванню\~пасажирів (в\~тому числі\~продаж квитків\~через мережу\~Internet).Таким\~чином,\~обсяги робіт,\~які виконувала\~інженер-електронік\~1категорії відділу технічної\~підтримки користувачів\~ [PERSON] \~суттєво впали,\~а деякі\~ліквідовані зовсім.\~На підставі\~службової записки\~від 05.09.2023\~виданий наказ\~№ 109/к/тр\~«Про припинення\~простою [PERSON] »,\~відповідно до\~якого інженер-електронік\~1\~категорії відділу технічної\~підтримки користувачів\~ [PERSON] \~виведена з\~простою з\~11.09.2023.\~Згідно з\~наказом №111/к/тр\~від 07.09.2023\~«Про запровадження\~неповного робочого\~часу [PERSON] »\~для інженера-електроніка\~1\~категорії відділу технічної підтримки користувачів [PERSON] запроваджений неповний робочий час (неповний робочий тиждень) з 11.09.2023, а саме робочий день - п`ятниця, до дня припинення або скасування воєнного стану з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу. Позивач після візуального ознайомлення з наказами №109/к/тр від 05.09.2023 та №111/к/тр від 07.09.2023 відмовилася проставити свій підпис про ознайомлення з наказами, про що були складені акти №9 та №11 від 11.09.2023. Згідно з вказівкою №Ц-55/148-2022 від 21.06.2022 відповідно до Витягу з протоколу №Ц-54/58Ком.т.засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 20.06.2022 ухвалено рішення про запровадження тимчасово на період дії правового режиму воєнного стану та нормалізації ситуації в товаристві до відміни за окремим рішенням правління працівникам АТ «Укрзалізниця» роботу за режимом неповного робочого дня / тижня з урахуванням обсягів виконуваних робіт. (п.1.1.). На виконання рішення правління згідно з наказом №66/ОС від 29.06.2022 запроваджено з 01.07.2022 по філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» на період дії правового режиму воєнного стану та нормалізації ситуації в товаристві роботи за режимом неповного робочого дня / тижня з урахуванням обсягів виконуваних робіт. На підставі наказу начальника філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» №66/ОС від 29.06.2022 згідно з наказом №ГІОЦВПХК-01-07/31 від 29.06.2022 у ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» з 01.07.2022 запроваджено на період дії правового режиму воєнного стану та нормалізації ситуації в товаристві роботи за режимом неповного робочого дня/тижня з урахуванням обсягів виконуваних робіт. Відповідач зазначив, що при зміні істотних умов праці позивача дотримані вимоги чинного трудового законодавства у період дії воєнного стану, а саме відповідно до положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136- IX від 15.03.2022 року, норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються. Стосовно тверджень позивача, що на підприємстві не відбувалось змін в організації виробництва і праці, а тому розпорядження щодо зміни істотних умов праці, є незаконним, представник відповідача зазначив, що доцільність запровадження відповідачем змін в організації виробництва і праці, а також право відповідача на запровадження таких змін передбачено чинним законодавством України, зокрема, нормами Господарського кодексу України. При цьому представник відповідача зазначив, що законодавством України не передбачено норм, якими прямо визначено, що саме є змінами в організації виробництва і праці, такого переліку та критеріїв законодавчо не встановлено. Також, представник відповідача зазначив, що позивач звертався до Головного управління Держпраці у Харківський області, та Північно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, у тому числі зі скаргою на дії відповідача у зв`язку із порушенням роботодавцем вимог ст. 32 КЗпП України. Дані контролюючі органи з питань праці, порушень чинного законодавства України зі сторони відповідача не виявили. 06.05.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначила, що відзив на позовну заяву підписано неуповноваженою особою саме АТ «Українська залізниця». Також, позивач зазначила, що до відзиву доданий ряд документів, з якими вона не ознайомлена, доказів її ознайомлення суду не надано. Наказ про встановлення неповного робочого тижня нечітко сформульований та неконкретизований. Позивач вважає її переведення у 2019 році до відділу технічної підтримки користувачів неправомірним, оскільки відповідач жодним чином не обґрунтував необхідність та мотиви переведення позивача. Переведення, на думку позивача, здійснено з порушенням норм чинного трудового законодавства, без її згоди та ознайомлення зі змістом такого наказу. Тому подальші накази роботодавця позивач вважає неправомірними. Позивач вважає, що відповідачем не доведено, що зміна режиму роботи підрозділів підприємства у зв`язку з обставинами воєнного стану стало причиною, що безпосередньо призвела до істотних змін в умовах праці позивача, а саме зміни скорочення тривалості її робочого часу до 1 дня на тиждень та, як наслідок суттєвого зменшення заробітку позивача. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2024 витребувано у Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця» довідку, що підтверджує зміни в організації виробництва та праці Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця»; розрахунок, на підставі якого було видано наказ про встановлення неповного робочого тижня, тобто 1 (одного) робочого дня; документи, що підтверджують встановлення одноденного/неповного робочого тижня [PERSON] відповідно до займаної нею посади. \~ \~ \~ \~02.07.2024 на виконання ухвали суду від 18.06.2024 від Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця» надійшли довідка про зміни в організації виробництва та праці Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Укрзалізниця», розрахунок фактичного робочого часу для [PERSON] за 2023 рік, копію наказу №ГІОЦВПХК-01-07/30 від 27.06.2022 «Про зміни в організації виробництва та праці у виробничому підрозділі «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця», копію наказу №ГІОЦВПХК-01-07/31 від 29.06.2022 «Про застосування режиму робочого часу у ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця». Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.09.2024 у Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Виробничого підрозділу «Харківське відділення філії ГІОУ Акціонерного товариства «Укрзалізниця» витребувано довідку про загальну різницю між заробітною платою згідно зі штатним розписом та колективного договору та фактично отриманою [PERSON] заробітною платою за період з 11.09.2023 до 05.08.2024 включно. 22.10.2024 на виконання ухвали суду від 11.09.2024 надано довідку-розрахунок різниці між заробітною платою згідно зі штатним розписом та колективним договором та фактично отриманою заробітною платою згідно з відпрацьованим часом за період з 11.09.2023 до 05.08.2024, що становить 114392,72 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, спираючись на доводи, визначені у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача також у судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах АТ «Укрзалізниця», працює інженером-електроніком 1 категорії відділу технічної підтримки користувачів у виробничому підрозділі «Харківське відділення» філії «Головний Інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська залізниця». 08.07.2019 [PERSON] переміщено з відділу технічного обслуговування АРМів у відділ технічної підтримки користувачів, з чим [PERSON] не погодилась, оскільки на її думку, це було зміною істотним умов праці, тому вона зверталася з роз`ясненнями до АТ «Укрзалізниця» (лист вих. № ЦВУП-11/268 від 14.08.2019) та Головного управління Держпраці в Харківській області (листи вих. №З-774/З-818/02.03./12.-08/10481 від 06.09.2019 та вих. №З-97/02.03/12.-08/1108 від 31.01.2020). У відповідь на звернення [PERSON] їй було роз`яснено, що порушення ст. 32 КЗпП її роботодавцем не допущено, зміни істотних умов праці не відбулося, оскільки назва посади, посадові обов`язки, місце роботи, умови оплати праці, режиму роботи при її переміщенні не змінилися. У довідці про зміни в організації виробництва та праці ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця», наданої представником відповідача на виконання ухвали суду зазначено, що у зв?язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, відповідно до рішення правління акціонерного товариства «Українська залізниця» «Про деякі питання діяльності АТ «Укрзалізниця» в умовах воєнного стану» (протокол від 24.02.2022 №54/14 Ком.т.) у виробничому підрозділі «Харківське відділення» філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ВП «Харківське відділення») наказом від 28.02.2022 №ГІОЦ ВПХК-01-07/14 для 227 працівників було запроваджено режим простою з причин, що не залежать від працівника (не з вини працівника). Проведеним аналізом програмно-технічних комплексів та обчислювальної техніки, що сталися внаслідок збройної агресії російської федерації (авіаційні, ракетні, артилерійські обстріли тощо), встановлено, що були нанесені ушкодження мережі передачі даних, які ускладнили обробку інформації на обчислювальній техніці, розміщеній віддалено від центрів прийняття рішень. Це призвело до перенесення частини серверного обладнання, що працювало у вантажному русі, в інформаційних системах локомотивного господарства, інформаційних системах документообігу до адміністративної будівлі ВП «Харківське відділення». Частина серверного обладнання була виведена з експлуатації, з переведенням функціоналу таких серверів на роботу з використанням технологій віртуалізації та хмарних сховищ. Унаслідок окупації м. Куп?янськ російською федерацією та втратою доступу до підрозділів, розміщених на території м. Куп?янськ, з 01.02.2023 в структурі ВП «Харківське відділення» ліквідований Куп?янський регіональний інформаційно-обчислювальний центр. Значних змін зазнали інформаційні системи, які на час вторгнення експлуатувались для забезпечення пасажирських перевезень. Упродовж 2022-2023 року в системі АСК ПП УЗ суттєво зменшилась кількість терміналів для продажу квитків по всій мережі регіональної філії «Південна залізниця», істотно скоротилась кількість кас в дальньому сполученні. Лише в межах Харкова вона зменшилась удвічі (з 62 у 2021 році до 31 у 2023). Це пов?язане з тим, що розроблені та введені нові технології по обслуговуванню пасажирів (в тому числі продаж квитків через мережу Internet). 3 лютого 2022 року скоротилась кількість станцій, які обслуговуються в приміському сполученні по всій регіональній філії «Південна залізниця» та використовують обладнання АС ОППЗТ. Це пов`язане з одного боку з військовими подіями (на дільницях Харків - Козача Лопань, Харків - Ізюм, Харків - Золочів), а з іншого - з повною заміною терміналів СПЕККА, які обслуговувались ВП «Харківське відділення», терміналами СПЕККР-01, до обслуговування яких спеціалісти відділення не залучаються. Відтак скоротилась кількість обладнання, яке потребує обслуговування та ремонту. Отже, унаслідок змін в організації виробництва та праці запроваджено неповний робочий час для 52 працівників. Згідно з наказом №ГІОЦВПХК-01-07/14 від 28 лютого 2022 року «Про запровадження простою по виробничому підрозділу «Харківське відділення» філії «ГІОЦ АТ «Укрзалізниця» [PERSON] було виведено у простій. Відповідно Витягу з протоколу №Ц-54/58 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 20 червня 2022 року ухвалено рішення про запровадження тимчасово на період дії правового режиму воєнного стану та нормалізації ситуації в товаристві до відміни за окремим рішенням правління працівникам АТ «Укрзалізниця» роботу за режимом неповного робочого дня / тижня з урахуванням обсягів виконуваних робіт. (п.1.1.). На виконання рішення правління згідно з наказом № 66/ОС від 29 червня 2022 року по філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» з 01 липня 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану та нормалізації ситуації в товаристві запроваджено роботи за режимом неповного робочого дня / тижня з урахуванням обсягів виконуваних робіт. Наказом Начальника відділення ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» № ГІОЦВПХК-01-07/30 від 27.06.2022 запроваджені зміни в організації виробництва та праці у ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця», зокрема начальником наказано підготувати проєкт наказів про застосування режиму неповного робочого часу у ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» на підставі детального аналізу змін в організації праці та про роботу зі зміненими умовами праці з урахуванням норм Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ (ч.2 ст. 3 Закону №2136). Наказом Начальника відділення ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» № ГІОЦВПХК-01-07/31 від 29.06.2022 з 01 липня 2022 року по ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» запроваджено на період дії правового режиму воєнного стану та нормалізації ситуації в товаристві роботи за режимом неповного робочого дня / тижня з урахуванням обсягів виконуваних робіт. Відповідно до змісту службової записки від 01.09.2023 начальника відділу технічної підтримки користувачів зазначено, що у відділі працюють інженер-електронік 1 категорії [PERSON] та інженер-електронік 1 категорії [PERSON] . Останні 4 роки суттєво зменшились обсяги робіт, які виконували [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з цим, начальник відділу просив начальника відділення ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» припинити простій цим працівникам та запровадити неповний робочий день. 05.09.2023\~виданий наказ\~начальника відділення\~ВП «Харківське\~відділення» філії\~«ГІОЦ» АТ\~«Укрзалізниця» №\~109/к/тр\~«Про припинення\~простою [PERSON] »\~інженер-електронік\~1\~категорії відділу технічної підтримки користувачів [PERSON] виведена з простою з 11.09.2023. Наказом Начальника відділення ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» №111/к/тр від 07.09.2023 у зв`язку зі зменшенням обсягу робіт з технічного обслуговування білетно-касової апаратури запроваджено неповний робочий час (неповний робочий тиждень) інженеру-електроніку 1 категорії відділу технічної підтримки користувачів [PERSON] з 11 вересня 2023 року, а саме робочий день п`ятниця з режимом роботи: початок роботи - 8.00 год, перерва на обід з 12.00 до 12. 45 год, закінчення роботи 15.45 год до дня припинення або скасування воєнного стану з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. 11 вересня 2023 року в присутності в.о. головного інженера ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , в.о. заступника начальника відділення ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , в.о. начальника відділу технічної підтримки користувачів ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , начальника сектору роботи з персоналом ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , провідного інженера з охорони праці [PERSON] складені акти №9, відповідно до якого після візуального ознайомлення з текстом наказу № 109/к/тр від 05 вересня 2023 року «Про припинення простою [PERSON] » та №11, відповідно до якого після візуального ознайомлення з текстом наказу № 111/к/тр від 07 вересня 2023 року «Про запровадження неповного робочого часу [PERSON] » позивач [PERSON] відмовилася проставити свій підпис про ознайомлення з наказами та висловила незгоду з ними. Не погодившись з припиненням простою та переведенням неповний робочий час [PERSON] звернулася до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з метою встановити фактів порушення її роботодавцем трудового законодавства та внести йому пропозицію щодо усунення цих порушень. У відповідь на звернення [PERSON] за вих.№ПНС/3.1/1703-ЗВ-23 від 13.09.2023 Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці зазначило, що у зв`язку з введенням воєнного стану впроваджені зміни у трудове законодавство України, зокрема, на час воєнного часу дозволяється змінювати істотні умови праці та умови праці без завчасного попередження працівника про такі зміни за 2 місяці, але обов`язково повідомляти до запровадження таких змін. Порушення ст. 32 Кодексу законів про працю встановлено не було. Також, 27.09.2023 [PERSON] зверталася до комісії з трудових спорів ВП «Харківське відділення» філії «ГІОЦ» АТ «Укрзалізниця» та просила зобов`язати начальника скасувати, видані ним накази № 109/к/тр від 05 вересня 2023 року та № 111/к/тр від 07 вересня 2023 року. Відповідь на своє звернення [PERSON] не отримала. Згідно з розрахунком фактичного робочого часу для [PERSON] встановлено, що загальний фактичний час робіт за місяць у 2023 році складає 35,9 год., що відповідає режиму неповного робочого часу з одним робочим днем у тиждень. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Відповідно до частини 3 статті 43 Конституції України використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України). Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 31 КЗпП України встановлено, що роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Згідно з положеннями частин 1-3 статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Отже, аналіз частини 3 статті 32 КЗпП України свідчить, що істотними умовами праці є, зокрема: система та розміри оплати праці; пільги та компенсації, передбачені колективним договором, локальними актами або чинним законодавством; режим роботи (дистанційна, надомна робота, гнучкий режим тощо); встановлення або скасування неповного робочого часу (неповного робочого дня чи неповного робочого тижня); зміна робочого часу та часу відпочинку, графіків змінності; суміщення професій; зміну розрядів і найменування посад; зміну посадових обов`язків; зміна строку трудового договору. Цей перелік не є вичерпним. Істотними можуть вважатися й інші умови праці, як свідчить судова практика, це зокрема зменшення педагогічного навантаження, введення контрактної форми трудового договору, зміна посадових обов`язків працівника при продовженні роботи на тій самій посаді тощо. Зазначені зміни можуть застосовуватися до окремого працівника, відділу або до всього підприємства. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (частини 3,4 статті 32 КЗпП України). 24 лютого 2022 року в Україні на підставі Указу Президента України № 64/2022, введено військовий стан. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний\~стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»(далі - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Частинами 1 та 2 Закону № 2136-ІХ\~встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей43,44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною 3 статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов (частина 2 статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»). У постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року в справі № 6-2748цс15 вказано, що: «згідно з пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Пунктами 3 та 4 статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і впровадження передових методів тощо (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Зміна істотних умов праці, передбачена частиною 3 статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 14-286цс18), зазначено, що: «зміна істотних умов праці, передбачена частиною 3 статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року у справі № 161/1147/16-ц (провадження № 61-37720св18) наголошував, що: «у статті 32 КЗпП України наведено перелік умов праці, які можна вважати істотними, до яких належать, зокрема: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад. Наведений перелік не є вичерпним, оскільки істотними можуть вважатися й інші умови праці». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 317/181/19 (провадження № 61-21021св21) вказано, що: «… зміна істотних умов праці відбувається за тією самою посадою, у тій самій установі, де працівник працював до такої зміни. Пропозиція обійняти інші посади не є зміною істотних умов праці. Факт скорочення посади сам по собі виключає звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені частиною 3 статті 32 КЗпП України обставини. Про визначену частиною 3 статті 32 КЗпП України зміну істотних умов праці та, відповідно, припинення трудового договору за пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України можливо стверджувати тоді, коли посада працівника не скорочується, а лише змінюються істотні умови праці за цією посадою. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2023 року у справі № 212/2542/22 (провадження № 61-162св23) вказано, що: «за пунктом 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України (який є чинним з 24 березня 2022 року) під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ (який набрав чинності з 24 березня 2022 року) (далі - Закон України № 2136-ІХ) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. За частиною 2 статті 3 Закону України № 2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною 3 статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3 Прикінцевих положень Закону України № 2136-ІХ). Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (частина 3 статті 64 ГК України). Частиною 2 статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17). Судом встановлено, що відповідач на правовій підставі впроваджував зміни в організації виробництва і праці як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності своєї діяльності. Зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Відтак відповідач дотримався установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці. Крім цього, у порядку розгляду звернення [PERSON] Північно-Східним Міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці, контролюючим органом не встановлено в діях відповідача порушенням вимог ст. 32 КЗпП України. Зважаючи, що зміна умов праці та встановлення нового робочого часу здійснено на час воєнного стану та обумовлені зменшенням обсягу робіт, суддя дійшов висновку про відсутність підстав скасування наказу №111/к/тр від 07.09.2023 «Про запровадження неповного робочого часу [PERSON] ». Щодо доводів позивача щодо незаконності її переведення у 2019 році до відділу технічної підтримки користувачів, то вказані обставини не є предметом розгляду даної справи, оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, вимог про скасування наказу про переведення до зазначеного підрозділу позовна заява не містить. Посилання позивача, що наказ начальника філії «ГІОЦ» AT «Укрзалізниця» №111/к/тр від 07.09.2023 «Про запровадження неповного робочого часу [PERSON] » є нечітким спростовується матеріалами справи, оскільки наказом начальника філії «ГІОЦ» AT «Укрзалізниця» № 66/ОС від 29 червня 2022 року передбачено можливість тимчасового запровадження неповного робочого дня/тижня саме з урахуванням обсягів виконуваних робіт. Обґрунтовуючи позов, позивач не зазначав, що обсяг робот є більшим та недостатнім для виконання роботи, ніж робочий час, який визначено підприємством для вказаної посади. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10\~000грн., недоотриманої заробітної плати у розмірі 87771,60 грн є похідними і залежать від задоволення позовної вимоги про скасування наказу відповідача, то з урахуванням відмови у задоволенні основної позовної вимоги, інші позовні вимоги також не підлягають задоволенню та докази надані позивачем на їх підтвердження суд не розглядає. Таким чином, у задоволенні уточненого позову слід відмовити у повному обсязі. Щодо стягнення понесених позивачем судових витрат на правову допомогу в розмірі 10422,40 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За таких обставин, витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed