Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі Філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В обґрунтування позову зазначається, що «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» є основним підприємством, яке здійснює постачання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення для мешканців м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області. 01.12.2009 між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 86/10303/63-124-SD-24-22889 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до якого підприємство взяло на себе обовязок постачати відповідачці вчасно та відповідної якості зазначені послуги, а остання зобовязалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. У вказаному договіор також було зазначено, що споживачами послуг у квартирі за адресою: [ADDRESS] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі користувалися вказаними комунальними послугами, при цьому свої зобов`язання щодо їх оплати належним чином виконували, у зв`язку з чим за період з 01.03.2022 по 01.04.2024 за ними утворилася заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 29149,20 грн, що призводить до порушення права позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 29286,04 грн, а саме: 1) 29149,20 грн\~ заборгованість за спожиті комунальні послуги за період із грудня 2011 року по березень 2024 року включно; 2) 67,76 грн\~ інфляційні втрати за весь час прострочки; 3) 69,08 грн\~ три відсотки річних, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 грн. 16.07.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Разом із вирішенням питання про відкриття провадження судом було задоволено клопотання представника позивача та\~витребувано\~у Виконавчого комітету Нетішинської міської ради інформацію щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] за період часу з 01.03.2022 по 01.04.2024 (а.с. 18-19). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлені про розгляд справи відповідачі не подали, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.12.2009 між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 86/10303/63-124-SD-24-22889 про надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення,\~на підставі\~якого стала\~споживачем відповідних\~комунальних послуг\~за адресою: [ADDRESS] . У п. 2 цього договору вказано, що споживачем відповідних послуг за вказаною адресою, крім [PERSON] , є також відповідач [PERSON] , який у період з 01.03.2022 по 01.04.2024 був зареєстрований за цією адресою (а.с. 10-11, 27). Із довідки про стан заборгованості [PERSON] вбачається, що остання станом на 01.04.2024 має заборгованість перед позивачем у розмірі 29149,54 грн за надані послуги з постачання гарячої води, постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою, що утворилася за період\~із 01.03.2022 по\~01.04.2024 (а.с. 9). Також позивачем були надані суду розрахунки (з якими суд погоджується) інфляційних втрат за весь час прострочки, що становлять 67,76 грн, а також 3% річних від простроченої суми, що склали 69,08 грн (а.с. 13). Відповідно до ч. 1. ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1\~ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162\~Житлового кодексу\~України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як наголошується у п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1\~ст.\~12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.\~Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Зазначений правовий висновок викладені у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Позивачем доведено, а відповідачами не спростовано, що відповідачі користувалися наданими позивачем житлово-комунальними послугами та вносили оплату за спожиті послуги не в повному обсязі та з порушенням встановленого строку, внаслідок чого за ними утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачі відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надали, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за надані комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних у загальному розмірі 29286,04 грн. Згідно з ч. 1 ст.\~133\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові и складаються із судового збору та , пов`язаних з розглядом справи. Також відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому у п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 наголошується, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № 6845 від 05.07.2024 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 1, 17). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частинах суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору, а саме в розмірі по 1514 грн із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved