Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить позбавити останню батьківським прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову мотивовані тим, що з 09.11.2017 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2012. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу, дитина мешкала поперемінно з батьком та матір`ю. 09.11.2021 Московським районним судом м. Харкова виданий судовий наказ про стягнення з відповідачки аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі частини з усіх видів заробітку, починаючи із 29.10.2021 і до повноліття дитини. Відповідачка свої батьківськи обов`язки не виконує, з червня 2021 не спілкується з донькою, жодним чином не піклується про неї та не приймає участі у її вихованні та догляді за нею. Аліменти платить епізодично, про що свідчать розрахунки заборгованості по аліментам станом на 31.01.2022, 30.05.2022, 31.03.2023 та 31.01.2024. Станом на час звернення до суду заборгованість по аліментам у відповідачки тановить77926,75грн. Такі дії свідчать про свідоме ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні позивач, його представник підтримали викладені у позові обставини та його вимоги, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином та своєчасно повідомленою про день, час та місце проведення судового розгляду. 18.03.2024 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Із змісту відзиву вбачається, що [PERSON] ознайомлена з позовними вимогами про позбавлення її батьківських прав. Підтверджує факт того, що з моменту розірвання шлюбу з позивачем, не приймала участі в утриманні та вихованні доньки, остання майже весь час мешкала разом з батьком, який в середині 2021 зареєстрував дитину за місцем свого проживання. З кінця 2021 позивач стягує з неї на свою користь аліменти на підставі судового наказу, наразі має місце заборгованість по аліментам. Також [PERSON] зазначає, що дійсно, не виконує свої батьківські обов`язки з червня 2021, оскільки мешкає на території іншої держави - Польщі. Дитина не бажає з нею спілкуватися, з батьком підтримує зв`язок, однак дуже рідко. Впевнена, що дитині з батьком комфортно, він робить все для неї та у повному обсязі забезпечує усі потреби, піклується про розвиток доньки. [PERSON] не проти позбавлення її батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам та життєвим умовам дитини, які для неї створив батько. Позовну заву просить розглядати без її участі. Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Ю.В. в судовому засіданні підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , зазначивши, що дійсно було розглянуто клопотання Харківської міської ради, проводилась певна перевірка з урахуванням наданих документів, в тому числі отриманих в електронному вигляді пояснень матері дитини, проводилось особисте спілкування з дитиною, яка свідомо підтримала батька, що було враховано та зроблений висновок про доцільність позбавлення матері батьківських прав. Представник [INFO] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про день, час та місце проведення судового розгляду, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи без участі представника, до суду не надійшло, правом надання пояснень щодо вимоги позову не скористувався. Суд, вивчивши доводи позивача, враховуючи зайняту позицію відповідачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, пояснення свідків та витребуванні матеріали із ДССД Харківської міської ради, які стали підставою для прийняття висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією повторного свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 15.08.2019, актовий запис № 1927 (а.с.19). Шлюб між сторонами розірваний 12.04.2012 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2012 (а.с.15). 09.11.2021 на підставі судового наказу з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини та не більше 10 прожиткових мінімумів, починаючи з 29.10.2021 до повноліття дитини (а.с.160). Станом на 31.05.2024 заборгованість по сплаті аліментів відповідачкою [PERSON] становить 90436,75грн., що вбачається із розрахунків заборгованості по аліментах за ВП №68403913 (а.с.21-25,70). Також встановлено, що неповнолітня дитина з 28.07.2021 зареєстрована за місцем постійного проживання разом із батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. На а.с.37 міститься відзив [PERSON] і як вже зазначено текстом вище, із змісту якого вбачається, що остання підтверджує факт того, що з моменту розірвання шлюбу з позивачем, не приймає участі в утриманні та вихованні доньки, яка майже весь час мешкала разом з батьком. Дійсно, не виконує свої батьківські обов`язки з червня 2021, оскільки мешкає на території іншої держави - Польщі. Дитина не бажає з нею спілкуватися. Впевнена, що дитині з батьком комфортно, він робить все для неї та у повному обсязі забезпечує усі потреби, піклується про розвиток доньки. [PERSON] не проти позбавлення її батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам та життєвим умовам дитини, які для неї створив батько. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, як принципове положення визначила. Що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50,155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той, із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участі у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Далі, ч.4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Із висновку Департаменту служб у справах дітей виконкому Харківської міської ради від 03.06.2024 № 245 вбачається за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.47-50). Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, матір може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Між тим, Постановою КЦС ВС від 29.11.2023 у справі №6-7/15704/22, зокрема, визначено, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши водночас обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Верховний Суд у постанові КЦС ВС від 10.11.2023 у справі №401/1944/22 також зазначив, що «заяви відповідачки від 26 липня та 27 жовтня 2022, в яких вона відмовляється від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставами для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Саме лише подання зави про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Так, на підставі ухвали суду від 05.09.2024 до суду надійшли матеріали справи, які стали підставою для висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, викладених у письмовому висновку від 03.06.2024 №245. Вивченням матеріалів справи встановлено, що крім перелічених вище судом обставин, в ході перевірки доводів позивача, отримано довідку КНП «Міська дитяча поліклініка №13» Харківської міської ради від 18.03.2024, із якою вбачається, що згідно доповідної лікаря педіатра з`ясовано, що неповнолітня [PERSON] , 2008 року народження, мешкає за адресою: [ADDRESS] та відповідно записам у історії розвитку дитини (ф112), останнє відвідування поліклініки 20.02.2020 з приводу щеплення. Дитина була у супроводі батька, [PERSON] , обов`язки по догляду та лікуванню дитини виконуються в повному обсязі (а.с.109). Із повідомлення КЗ «Харківський ліцей №142 Харківської міської ради» від 19.03.2024 №01-32/101 вбачається, що [PERSON] , 2008 року народження, дійсно є ученицею 10-Б класу вказаного учбового закладу. Дівчина проживає з батьком, [PERSON] , його дружиною та неповнолітньою дитиною. [PERSON] займається вихованням та навчанням доньки. Відповідно до слів класного керівника [PERSON] , відвідує батьківськи збори, тримає на контролі процес навчання, постійно контактує з вчительським колективом ліцею. У родині панують сприятливі умови для розвитку [PERSON] . Із родиною батька дитина має гарні стосунки, дружина [PERSON] також підтримує зв`язок із класним керівником. Згідно інформації, яку надала родина, мати [PERSON] упродовж 4 років проживає за кордоном (Польща), [PERSON] рідко спілкується з дитиною, не підтримує матеріально. [PERSON] повідомляє, що мати не буває на батьківських зборах і не цікавитися навчанням [PERSON] (а.с.110). Службою витребувано відомості про те, що [PERSON] на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с111). У присутності заступника начальника відділу ДССД ХМР Сахно Е.В. отримано пояснення неповнолітньої [PERSON] , яка заявила, що не заперечує проти позбавлення батьківськи прав її матері, т.я. вони не спілкуються, повноцінно з її 6 років. Виховання та уваги від мами не має, матеріально не забезпечує (.ас.112). Із акту обстеження умов проживання від 03.05.2024 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] у Поліни є окрема кімната, облаштована необхідними умовами, дитина забезпечення одягом, взуттям, харчуванням. За цією адресою проживають: батько [PERSON] , донька [PERSON] , 2008 року народження, син [PERSON] , 2015 року народження та дружина батька, [PERSON] . Стосунки, традиції сім`ї теплі, доброзичливі (а.с.114). Крім того, до суду на підставі вказаної ухвали від 05.09.2024 з Державної прикордонної служби України надійшов витяг з наявної у Бази даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України [PERSON] в період з 01.01ж.2019 по теперішній час, станом на 08.10.2024, із якого вбачається, що [PERSON] перетинала кордон України, виїжджаючи з території України 17.08.2019, 30.07.2021, 07.04.2023, в`їжджаючи на територію України 23.08.2021, 11.03.2023 (а.с.135-140). Отже, такі відомості свідчать про те, що [PERSON] з 07.04.2023 до України не поверталася. Далі, в судовому засіданні опитана неповнолітня [PERSON] у присутності представника органу опіки та піклування, яка сповістила, що з шестирічного віку не бачила маму, яка поїхала з міста. Проживає разом з батьком за своєю ініціативою. Згадує, що з матір`ю проживати не подобалось. Батько виховує з самого її дитинства. Вона займається музикою, вокалом, танцями, заняття з яких сплачує батько. Взагалі, лише батько піклується нею, виховує та матеріально забезпечує. З матір`ю спілкується на новий рік, день народження. Опитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] є сусідом, Поліну добре знає, яка з 6 років постійно проживає з батьком. Відносини у родині гарні, все життя спілкуються як сусіди, з Поліною дружні стосунки. [PERSON] також сповістила, що ніколи не бачила матір дівчинки, яка жодного разу не приходила до неї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] знає з 2008, знав раніше [PERSON] , добре знайомий з їх донькою Поліною. Родину [PERSON] знає як виключно порядну, їхні діти дружать. Поліна мешкає з батьком з 2014/2015, тому, що, на думку свідка, не потрібна матері, яка за дитиною не доглядала, гуляла тощо. Батько піклується донькою, матеріально її забезпечує, у всіх аспектів життя приймає участь саме [PERSON] . Отже, судом встановлено, що мати дитини участі у вихованні, утриманні доньки не приймає, має заборгованість по сплаті аліментів, долею та розвитком доньки не цікавиться, тривалий час проживає за межами України, дитина постійно проживає з батьком. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані позивачем докази, встановлені в ході судового розгляду обставини, враховуючи позицію відповідача та висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, суд, виходячи із інтересів неповнолітньої [PERSON] , дійшов висновку, що є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки. Відповідно до правил ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує сплачений судовий збір.

Outcome: approved