Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

09 вересня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі 10 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , якого вона самостійно виховує та утримує. Відповідач з 2022 року мешкає та працює за кордоном, а саме в Німеччині, в Україні зареєстрований як фізична особа-підприємець і веде підприємницьку діяльність, має в оренді нерухоме майно, є засновником та співвласником декількох ТОВ. Також відповідач має неофіційну роботу в Німеччині та отримує грошове забезпечення від держави в рамках програми про тимчасовий захист українців. Відповідач матеріально дитині не допомагає, участі в житті та вихованні сина не приймає, спілкування не підтримує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду і вважає необхідним визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 10\~000,00 грн. Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази. 26.09.2024 надійшла відповідь з Головного управління ДПС у Миколаївській області. 05 листопада 2024 року надійшла заява відповідача, в якій він зазначає, що з позовом згоден частково. У зв`язку з тим, що знаходиться за кордоном під захистом держави Німеччина як біженець, має ще двох дітей, не має постійного доходу, просить стягнути аліменти у сумі 3000 грн. щомісяця. Слухати справу без його участі. 06 листопада 2024 року позивач подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вважає, що відповідач має можливість оплачувати аліменти в розмірі 10\~000 грн, оскільки мешкає за кордоном, отримує соціальні виплати, має власний автомобіль, має змогу працювати, має діючий ФОП в Україні, який веде діяльність в м. Одеса з продажу автомобілів. Просила розглядати справу без її участі. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На теперішній час домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У статті 141 Сімейного кодексу України (СК України) визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України). За положеннями частин 1, 2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, що належить стягнути на утримання дитини, суд виходить з такого. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі матеріалів справи встановлено, що відповідач здоровий, є власником ТОВ «ЗАРУЛЕМ ОДЕСА», ТОВ «ЗАРУЛЬОМ», керівником ТОВ «ЛАВАНДА СЕРВІС», працездатний. Проте відомостей про його матеріальне становище (отримання доходу) не надано. Згідно з відповіддю з ГУ ДПС у Миколаївській області від 20.09.2024 за період з 1 кв. 2023 по 2 кв. 2024 відсутня інформація про доходи, при цьому у цей період відповідач звітував як платник єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні та як платник єдиного податку фізичної особи. Суд не вбачає підстав для прийняття заперечень відповідача, що стосуються перебування у Німеччині як біженця та наявність у нього ще двох дітей, оскільки відповідачем не надано доказів цього. При цьому, в ухвалі про відкриття провадження сторонам було роз`яснено обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Також доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 10 000 грн щомісячно, суду не надано. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», встановлено те, що в 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оскільки відповідач є працездатною особою, є власником кількох товариств і має забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання дитини щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн., починаючи з 09 вересня 2024 року (дата подання позовну) і до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду такий розмір аліментів не поставить його в скрутне становище та відповідатиме вимогам Закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Розглядаючи розподіл судових витрат, суд доходить висновку, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial