Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 04 вересня 2023 року о 10 год. 45 хв. на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, 119 км+800 м, водій автомобіля «Seat Leon» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] перед поворотом праворуч на АД М-19 не врахував дорожньої обстановки та не надав переваги в русі, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку по головній дорозі. Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано майнову шкоду. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є відповідач [PERSON] . Позивач [PERSON] подала до ПАТ СК «Перша» заяву на виплату страхового відшкодування, і в послідуючому ПАТ СК «Перша» здійснила страхове відшкодування в розмірі 54470,62 грн. Однак цією виплатою майнова шкода не була відшкодована у повному обсязі. Позивачці також була завдана моральна шкода, яку вона визначила у розмірі 50000 грн. Судові витрати складаються із суми судового збору 1211 грн. 20 коп. та 1665 грн. 44 коп., а також витрат на правову допомогу. Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Перша» на її користь страхове відшкодування в розмірі 102 529 гривень 38 копійок, стягнути з [PERSON] на її користь заподіяну майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням), та стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 50\~000 гривень. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Рух у справі, процесуальні дії. 20.03.2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області на підставі ухвали Рівненського апеляційного суду від 20.10.2024 року надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження судді Гладишевої Х.В. 22.03.2024 року ухвалою Рівненського районного суду рівненської області задоволено заяву про самовідвід судді Гладишевої Х.В. 22.03.2024 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження судді Красовського О.О. 29.03.2024 року суддя Рівненського районного суду Рівненської області Красовський О.О. прийняв до свого провадження цивільну справу та призначив до підготовчого судового засідання на 25.04.2024 р. 17.04.2024 року представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» - Олексієнко О.І. подано відзив на позовну заяву. 25.04.2024 року представником позивачки, адвокатом Міськовою О.Г., подано клопотання про призначення судової експертизи. 25.04.2024 року представником позивачки, адвокатом Міськовою О.Г., подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову. 29.04.2024 року представником позивачки, адвокатом Міськовою О.Г., подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на автомобіль «Seat Leon» 2016 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканець [ADDRESS] ), та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного автомобіля. 01.05.2024 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Твердим М.К., подано відзив на позов позивачки, а також на її клопотання про призначення експертизи та про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2024 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (вул. В. Червонія, 39, м. Рівне). 05.09.2024 року супровідним лисом з Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта та додатки до нього та матеріали цивільної справи. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 вересня 2024 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 02 жовтня 2024 року. 10.09.2024 року представником позивачки, адвокатом Міськовою О.Г., подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 12.09.2024 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Твердим М.К., через електронну адресу суду подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 25.09.2024 року представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» - Олексієнко О.І. через систему "Електронний суд" подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 24.09.2024 року представником позивачки, адвокатом Міськовою О.Г., подано заяву про збільшення позовних вимог. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Перша» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 105 529 гривень 38 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням) в розмірі 26 569 гривень 17 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень. Вирішити питання розподілу судових витрат. 01.10.2024 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Твердим М.К., через електронну адресу суду подано заяву про перенесення засідання суду на іншу дату. 02.10.2024 р. Підготовче засідання у справі було закрито, справа призначена до розгляду. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свої інтереси в суді. Справа слухалась у відкритому судовому засіданні, а сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Суд вважав, що підготовче судове засідання можливо продовжити без участі сторін та їх представників, оскільки учасниками судового процесу було подано письмові пояснення, надано докази, у попередніх підготовчих засіданнях висловилися щодо правової позиції, були проведені експертизи, тому у суду не було перешкод для продовження розгляду справи. У судове засідання позивачка не з`явилася. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Зазначила, що Правове обґрунтування позову зазначене у позовних заявах. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] Майнова шкода була частково відшкодована ПАТ «Страхова компанія «Перша». Зважаючи на розмір майнової шкоди, що визначений експертом та зазначений у висновку від 28.08.2024 р., просить суд стягнути з відповідачів майнову шкоду, зазначену у заяві про збільшення позовних вимог. Також просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки 50\~000 грн. компенсації моральної шкоди. Зазначила, що позивачка перенесла душевні страждання, пов`язані з неможливістю користування пошкодженим автомобілем, який по даний час є пошкодженим та перебуває у такому ж стані, як і був відразу після ДТП, що призвело до порушення звичного ритму життя позивачки, спричинило значні незручності в повсякденному житті. Окрім того постійне намагання [PERSON] уникнути відповідальності та всілякі спроби уникнути відшкодування збитків призводить до сильних душевних страждань позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явися. Представник відповідача позов не визнав. Зазначає, що постанова суду про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 124 КУпАП не доводить вини [PERSON] у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Вважає, що у даному випадку наявна вина як водія автомобіля «Toyota Camry», таке і вина водія автомобіля «Seat Leon» [PERSON] . Щодо визначення розміру майнової шкоди то зазначає, що висновок експерта від 28.08.2024 р. не може прийматися судом до уваги, оскільки він є очевидно неналежним. Представник відповідача вважає, що у даному випадку розмір шкоди має бути меншим на 77584 грн., і надав суду відповідний доказ. Щодо моральної шкоди, то зазначив, що позивачка не довела заподіяння такої. При розгляді справи не було доведено, що її емоції переросли у моральні страждання. Окрім того, відповідач не уникав відповідальності, а його позиція не відшкодовувати майнову шкоду була викликана тим, що він вважає себе невинуватим, відстоював свою правову позицію в суді першої та апеляційної інстанції. А тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача ПАТ СК «Перша» в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить розгляд справи провести без участі представника. У задоволенні позову просить відмовити зважаючи на правову позицію, що викладена у відзиві. Зазначає, що страхова компанія виконала свої зобов`язання, сплатила страхове відшкодування, а тому немає підстав для задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Обставини, встановлені при розгляді справи. 04 вересня 2023 року о 10 год. 45 хв. на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, 119 км+800 м, водій автомобіля «Seat Leon» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] перед поворотом праворуч на АД М-19 не врахував дорожньої обстановки та не надав переваги в русі автомобілю «Toyota Camry», в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку по головній дорозі. Внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано майнову шкоду. Згідно висновку експерта від 28 серпня 2024 року № СЕ-19/118-23/8060-AB, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 04.09.2023 року на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Теребляче 119 км + 800 м, склала 186 569 гривень 17 копійок. У суду немає підстав вважати цей висновок експерта неналежним, оскільки він відповідає методиці проведення експертизи, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Відповідач чи його представник не надали доказів того, що у зв`язку з неправдивим висновком експерта були внесені відомості до ЄРДР та розпочате кримінальне провадження щодо експерта. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) була застрахована в Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Перша» (далі ПАТ СК «Перша») відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212140653 від 21 листопада 2022 року. Копія відповідного полісу додана до справи, зазначена обставина не оспорюється сторонами. Позивач [PERSON] подала до ПАТ СК «Перша» заяву на виплату страхового відшкодування, і в послідуючому ПАТ СК «Перша» здійснила страхове відшкодування в розмірі 54470,62 грн., що підтверджується копією платіжного дорученням № 114 від 05.01.2024 року (а.с. 14). Зазначена обставина не оспорюється сторонами. Згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2023 року (справа 159/5229/23) [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. за те, що він порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху. Суд встановив, що 04 вересня 2023 року о 10 год 45 хв на АД М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 119 км+800 м водій автомобіля «Seat Leon» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] перед поворотом праворуч на АД М-19 не врахував дорожньої обстановки та не надав переваги в русі в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку по головній дорозі. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди (а.с. 15-17). Згідно постанови Рівненського апеляційного суду від 22.12.2023 року, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.\~124\~КУпАП вирішено залишити без змін. У своїй постанові Рівненський апеляційний суд зазначив про те, що саме п. 10.4 Правил дорожнього руху вимагає: перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю. Матеріали справи містять схему місця ДТП, яка підписана водіями, і жодних зауважень щодо викладених обставин водіями не зазначено. Місцем зіткнення є ділянка дороги М-19 на відстані 13,2 м від перехрестя із другорядною дорогою і на відстані 0,2 м від краю смуги руху. Зазначене дає підстави для висновку, що у даній ДТП [PERSON] порушив вимог п.\~10.4\~ПДР України, тобто, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», і в результаті цього сталося зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» під керуванням водія [PERSON] , тобто вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Ухвалюючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростовується наведеними в апеляційній скарзі доводами. Апеляційний суд розцінює доводи апеляційної скарги про невинуватість [PERSON] як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення. Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін. Щодо моральної шкоди. Позивачка перенесла душевні страждання, пов`язані з неможливістю користування пошкодженим автомобілем, який на даний час є пошкодженим та перебуває у такому ж стані, як і був після ДТП. Це призвело до порушення звичного ритму життя позивачки, спричинило значні незручності в повсякденному житті. Позивачка також перебуває під впливом тієї обставини, що [PERSON] відмовляється добровільно відшкодовувати збитки, намагається уникнути відповідальності, і це також призводить до душевних страждань позивачки. Положення законодавства. Щодо відшкодування майнової шкоди, стягнення страхового відшкодування. Згідно положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. ВП ВС конкретизувала правові висновки ККС ВС та КЦС ВС щодо застосування частини другої статті 1188 ЦК України, визначивши, що припис частини другої статті 1188 ЦК України щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки третім особам, застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців) транспортних засобів, унаслідок взаємодії яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного з власників (володільців) була неправомірною (постанова ВП ВС від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). Відповідно до статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону). Приписами статті 3 Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц дійшла висновку, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого, а складене відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлення про ДТП може підтверджувати вину особи, цивільно-правової відповідальність якої була застрахована, у завданні шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу потерпілого, і тому така ДТП є страховим випадком. Пунктами 9.1 та 9.2 статті 9 Закону передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18, пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Статтею 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування). Страхова компанія відшкодувала 57 570,62 грн., ліміт відповідальності становить 160 000 грн., різниця складає 105\~529, 38 грн., які слід стягнути з ПАТ СК «Перша» на користь позивачки. Сума майнової шкоди 186\~569, 17 грн., різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 26\~569, 17 грн., які слід стягнути з [PERSON] на користь позивачки. Щодо компенсації моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до\~ч. 3 ст. 23 ЦК України,\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди (постанова ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц). Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (постанова ВП ВС від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14- 714цс19). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди (постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20). У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (гроші та розмір компенсації моральної шкоди, постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20). Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (постанова КЦС ВС від 27.01.2021 року у справі № 263/16183/18). Щодо преюдиційності судового рішення. У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності. Відповідно до\~частини шостої статті 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала\~про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова позиція Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду згідно з постановою від 14 вересня 2022 року у справі № 380/1862/20 (щодо преюдиційності рішення суду з приводу наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення) містить такі висновки: \~у частині\~шостій статті\~78\~КАС України\~вказується про\~преюдиційність рішення\~суду щодо\~наявності чи\~відсутності,\~зокрема,\~адміністративного правопорушення\~та вчинення\~його певною\~особою під\~час розгляду\~адміністративної справи\~у межах\~вирішення спору\~про наслідки\~таких дій,\~тобто у\~тій справі\~предметом доказування\~не може\~бути встановлення\~наявності чи\~відсутності складу\~адміністративного правопорушення. Правова позиція Об`єднаної палати\~Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо преюдиційності рішення суду з приводу наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення містить такі висновки: розглядаючи цивільний позов, суд не може досліджувати питання вини особи у ДТП, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування завданої шкоди (постанова Об`єднаної палати\~Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц, провадження № 61-31395сво18). У постанові \~від 16.11.2022 року у справі № 335/2566/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив: «З урахуванням того, що постановою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30 січня 2017 року у справі № 662/2538/17, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 23 лютого 2018 року, встановлено вину [PERSON] у ДТП, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про залишення поза увагою висновку автотехнічної експертизи бюро судових експертиз «АЛЬФА +» від 19 листопада 2018 року про встановлення вини позивача у ДТП». При розгляді справи представник відповідача зазначив, що хоча його довірителя Голенка Е. й було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП, але це не доводить, що водій [PERSON] дійсно винний у вчиненні ДТП. На думку представника відповідача, така вина, в тому числі й вина іншого водія, має бути встановлена при розгляді цивільної справи про відшкодування шкоди. Проте суд не може погодитися з такими доводами представника відповідача, виходячи з наведених вище положень законодавства та відповідних висновків ВС. Адже, розглядаючи цивільний позов, суд не може досліджувати питання вини особи у ДТП, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування завданої шкоди. А постанова Рівненського міського суду від 24 жовтня 2023 року (справа 159/5229/23) була залишена без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 22.12.2023 року. Таким вина водія [PERSON] у вчиненні ДТП 04 вересня 2023 року не може бути предметом дослідження в цивільній справі про відшкодування шкоди. Висновки суду. Згідно з\~частиною першою статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Відповідно до\~частини третьої статті 12,\~частини першої статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). При розгляді справи було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 04 вересня 2023 року о 10 год. 45 хв. на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, 119 км+800 м, сталася з вини водія [PERSON] , який порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху, та був притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП згідно постанови Рівненського міського суду від 24.10.2023 року, залишену без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 22.12.2023 року. При розгляді справи не було встановлено, що дії іншого учасника ДТП були неправомірними. В результаті ДТП майну позивачки була заподіяна майнова шкода. Згідно висновку експерта від 28 серпня 2024 року № СЕ-19/118-23/8060-AB, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry» державний номерний знак [NUMBER] внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 04.09.2023 року на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Теребляче 119 км + 800 м, склала 186 569 гривень 17 копійок. Положення\~статей 76,\~102\~-\~113 ЦПК України\~визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Страхова компанія відшкодувала позивачці 57 570,62 грн. (ліміт відповідальності становить 160 000 грн.), тому різниця у відшкодуванні складає 105\~529, 38 грн. (160 000 грн. - 57 570,62 грн.) , які слід стягнути з ПАТ СК «Перша» на користь позивачки. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в межах ліміту відповідальності страхової компанії складає 26\~569, 17 грн. (186\~569, 17 грн. 160\~000 грн.), які слід стягнути з [PERSON] на користь позивачки. Тому позов в частині відшкодування майнової шкоди та стягнення страхового відшкодування підлягає до задоволення. Висновки суду щодо компенсації моральної шкоди. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. При розгляді справи представник позивачки довела наявність моральної шкоди у її довірительки. Так, позивачка перенесла душевні страждання, пов`язані з неможливістю користування пошкодженим автомобілем. Автомобіль й на даний час є пошкодженим та перебуває у такому ж стані, як був після ДТП. Це призвело до порушення звичного ритму життя позивачки, спричинило значні незручності в повсякденному житті. Позивачка також перебуває під впливом тієї обставини, що [PERSON] відмовляється добровільно відшкодовувати збитки, намагається уникнути відповідальності, і це також призводить до душевних страждань позивачки. Моральна шкода виникла в результаті ДТП, що мала місце з вини відповідача, та поведінки відповідача, який не має бажання відшкодовувати шкоду у добровільному порядку. Представник відповідача зазначає, що шкода раніше не відшкодовувалася через те, що відповідач не вважав себе винним, доводив свою невинуватість. Але з часу ухвалення постанови Рівненського апеляційного суду від 22.12.2023 року, якою була залишена без змін постанова Рівненського міського суду від 24 жовтня 2023 року (справа 159/5229/23), якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, минуло чимало часу. І з грудня 2023 року, і з часу звернення позивачки до суду з позовом про відшкодування шкоди, і до часу ухвалення рішення судом відповідач не вжив жодних заходів, спрямованих на відшкодування шкоди. І суд погоджується з доводами представника позивачки про те, що відповідач своєю поведінкою, яка виражається в ухиленні від відшкодуванні за завдану шкоду, спричиняє позивачці моральну шкоду. У той же час суд приймає до уваги що, визначаючи розмір відшкодування, він має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат, їх тривалості, та з урахуванням інших обставин,

Outcome: approved