Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

19 лютого 2024 року адвокат Мозгова О.А. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до АТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] безпідставно списані з банківського рахунку №\~ [NUMBER] грошові кошти в сумі 89,39 євро, що за курсом НБУ станом на 19 лютого 2024 року становило 3655 грн. 33 коп., пеню в сумі 131,74 євро, що за курсом НБУ станом на 19 лютого 2024 року становило 5387 грн. 10 коп. Крім того, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь свого довірителя моральну шкоду в розмірі 20000 грн., та судові витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 24850 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] з 2019 року є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», а саме: є власником банківської картки № [NUMBER] та додаткової картки № [NUMBER] відповідно до рахунку відкритого в АТ КБ «Приватбанк». На вказаному рахунку станом на 06 квітня 2022 року знаходилось 32740,00 євро. У період часу з 07 квітня 2022 року по 12 квітня 2022 року з її валютного рахунку без її згоди та відома списані кошти у сумі 1270 євро. У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання повернення коштів. Просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк»: - повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/ карткового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 970 євро, що станом на день подання позову становить 35443,80 грн., шляхом їх відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] ; - зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 300 євро, що станом на день подання позову становить 10962 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] ; - судові витрати покласти на відповідача; - стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року по справі 638/5191/22 у задоволенні позову [PERSON] - відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання повернення коштів задоволено. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 970 євро, що станом на день подання позову становить 35443,80 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] . Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 300 євро, що станом на день подання позову становить 10962 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] . Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 2481 грн за подачу позову та апеляційної скарги. 02 січня 2024 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Касаційного цивільного суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року. Ухвалою від 08 січня 2024 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовив у відкритті касаційного провадження. У первісних позовних вимогах представник позивача зазначила, що станом на день звернення до суду (19 лютого 2024 року) постанову Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року відповідачем виконано не було. Надалі, у зв`язку з неправомірним безпідставним списанням з рахунків позивача валютних коштів банківський/картковий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) заблокований власником. У подальшому, в зв`язку з закінченням строку дії був здійснений перевипуск картки на № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Зазначена картка також заблокована позивачем. Крім того, адвокат Мозгова О.А. просить стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20000 грн., посилаючись на зазнання довірителем незручностей у зв`язку з неможливістю користуватися грошовими коштами протягом тривалого часу, а також отриманням відмови відповідача розв`язати спірну ситуацію позасудовим способом, витратою особистого часу на звернення до суду та правоохоронних органів, у зв`язку з неможливістю захистити порушене право споживача, що негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу представник вказує, що на виконання договору, укладеному між [PERSON] та адвокатом Мозговою О.А. , останньою здійсненні наступні види адвокатської діяльності: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Вказані види адвокатської діяльності передбачені ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та є необхідними та достатніми для звернення до суду з цім позовом. Орієнтовна приблизна вартість судових витрат складає 24850 грн., з яких: за складання позовної заяви 7100 грн., за складання відповіді на відзив 7100 грн., за участь в судових засіданнях (орієнтовно 3 засідання) 11700 грн. Представник позивача звертається до суду у порядку закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про платіжні послуги», з вказаними вище матеріальними вимогами. Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 05 квітня 2024 року через електронний сервіс «Електронний суд» представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій адвокат просить суд залишити без розгляду позовну вимогу, щодо стягнення з АТ КБ «Приватбанк» пені на користь [PERSON] в сумі 89,39 євро. Представник позивача просить уточнити позовні вимоги та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] , пеню в сумі 134,51 євро, що по курсу НБУ станом на 04 квітня 2024 становить 5684,97 грн., стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 20000 грн, судові витрати покласти на відповідача, а також стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. 05 квітня 2024 року засобами електронного поштового зв`язку представником відповідача [PERSON] направлено відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив наступне. Підписавши анкету-заяву про відкриття поточного рахунку і приєднання до умов та правил надання послуг від 06 червня 2019 року, позивач тим самим уклала з відповідачем договір, який відповідно до статті 634 ЦК України є договором приєднання. Відповідно до анкети-заяви, підписаної [PERSON] 06 червня 2019 року, позивачка погодилась на укладення договору та з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк», які розміщені на офіційному сайті за адресою: www.privatbank.ua/terms. Відповідно до п. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Згідно з п. 1.1.3.1.5 умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку списання грошових коштів із своїх рахунків, відкритих у валюті платіжного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строку платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання строку платежів по іншим договорам клієнта в розмірі, встановленому цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Банк провадить списання коштів у грошові одиниці України з рахунку клієнта в розмірі еквівалентом сумі заборгованості по договору. Пунктом 2.1.2.5.2 умов передбачено, що при настанні термінів платежу за наданими банком клієнту кредитами та / або кредитними лімітами, або за кредитами, за якими клієнт є поручителем, клієнт доручає банку списувати грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках, в межах сум, що підлягають сплаті банку (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Представник відповідача зауважує, що списані 28 грудня 2023 року з рахунку клієнта кошти у сумі 89,39 євро, повернуті клієнту на його рахунок: «Повернення платежу \\DID= [NUMBER] \\ПОВЕРНЕННЯ ПОГАШЕННЯ ВIД 2023-12-28 НК 6876608 89.39». Крім того, згідно з постановою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, повернуто суму списаних коштів про що клієнта повідомлено відповідним листом від 29 березня 2024 року. Щодо стягнення пені представник відповідача зазначає, що позивачкою невірно розраховано розмір пені, оскільки вартість послуги за один день становить 0,1 % від суми списаних коштів розміщених на рахунку. 1. розмір пені становить: сума заборгованості 1270,00 євро, період нарахування з 29.11.2023 року по 19.02.2024 року, кількість днів 83 1270 х 0,10 % х 83 = 105,41 євро; сума пені, відповідно п. 9 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» 105,41 євро; 2. сума заборгованості 89,39 євро, період нарахування з 28.12.2023 року по 19.02.2024 року кількість днів 53 89,39 х 0,10 % х 53 = 4,74 євро. Сума пені, відповідно п. 9 ст. 86 Закону України «Про платіжні послуги» - 4,74 Євро. Загальна сума пені, розрахована відповідачем: 105,41 + 4,74 = 110,15 євро. Стосовно стягнення моральної шкоду [PERSON] вказує, що підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є цивільне правопорушення, структурними елементами якого є чотири складові: 1) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; 2) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; 3) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; 4) вини заподіювача шкоди (за винятками, встановленими чинним законодавством України). Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Але, якими фактичними даними підтверджуються вказанні страждання та як вони впливають на життя позивача, який причинний зв`язок між діями банка і переживаннями позивача залишається незрозумілим. В позовній заяві відсутні підтвердження факту спричинення позивачеві моральних чи фізичних страждань, за яких обставинах чи якими діями (бездіяння) вони спричинені, відсутні факти, які підтверджують це, а також докази погіршення стану здоров`я та підтвердження морального страждання позивача, з чого при цьому він виходить при визначенні саме такого розміру моральної шкоди, з яких міркувань позивач виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. Отже, на думку представника відповідача, вимоги позивача щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди є безпідставними і необґрунтованими. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, та акцентує увагу на не співмірності фактичних витрат із заявленими в позові. Представник позивача адвокат Мозгова О.А. за допомогою електронного сервісу «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. Технічна фіксація судового розгляду не здійснювалась на підставі положень статті 247 ЦПК України. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, врахувавши позиції сторін, дійшов наступних висновків. У відповідності до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). За ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статтею\~15\~та\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З наданих доказів, суд вбачає, що позивач [PERSON] є власником банківської картки № [NUMBER] та додаткової картки № [NUMBER] відповідно до рахунку відкритого в АТ КБ «Приватбанк». На вказаному рахунку станом на 06 квітня 2022 року знаходилось 32740,00 євро. Вказане не спростовано відповідачем. Так, у період часу з 07 квітня 2022 року по 12 квітня 2022 року з валютного рахунку позивача без згоди та відома останньої списані кошти у сумі 1270 євро. У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання повернення коштів. Просила зобов`язати АТ КБ «Приватбанк»: повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/ карткового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 970 євро, що станом на день подання позову становить 35443,80 грн., шляхом їх відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] ; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 300 євро, що станом на день подання позову становить 10962 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] ; судові витрати покласти на відповідача; стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року по справі 638/5191/22 у задоволенні позову [PERSON] - відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання повернення коштів задоволено. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 970 євро, що станом на день подання позову становить 35443,80 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] . Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 300 євро, що станом на день подання позову становить 10962 грн шляхом їх відновлення на картковому рахунку № [NUMBER] . Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 2481 грн за подачу позову та апеляційної скарги. 02 січня 2024 року АТ КБ «Приватбанк» звертався до Касаційного цивільного суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року. Ухвалою від 08 січня 2024 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовив у відкритті касаційного провадження. Суд зазначає, що у відповідності до заяви про уточнення позовних вимог адвокат Мозгова О.А. зазначила, що постанова Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року виконана відповідачем. Крім того, на підтвердження виконання відповідачем постанови апеляційного суду матеріали справи містять лист АТ КБ «Приват Банк» від 22 березня 2024 року на ім`я позивача, відповідно до якого банком на карту [PERSON] повернуто 54223 грн. 45 коп. та автоматичну списану суму в розмірі 89,39 євро. Враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне залишити позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 89,39 євро без розгляду, у відповідності до заявлених адвокатом Мозговою О.А. уточнених позовних вимог. Стосовно стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Поняття моральної шкоди (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається\~ст. 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових прав, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених\~Цивільним кодексом\~та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 2\~ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення Право на відшкодування моральної шкоди закріплено і в\~Конституції України, згідно з якою громадяни мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди: завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням недостовірної інформації про громадянина та членів його сім`ї; завданої громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади; завданої безпідставним засудженням громадян; завданої фізичним і юридичним особам актами і діями, які визнані\~Конституцією\~Судом неконституційними. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Виходячи з аналізу\~ст. 1167 ЦК України, зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вини заподіювана шкоди. Відповідно до положень п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. В уточненій позовній заяві представник позивача зазначає, що моральна шкода завдана [PERSON] у зв`язку з неможливістю користуватися грошовими коштами протягом тривалого часу, а також отриманням відмови відповідача розв`язати спірну ситуацію позасудовим способом, витратою особистого часу на звернення до суду та правоохоронних органів, а також у зв`язку з неможливістю захистити порушене право споживача, що негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Таким чином суд, аналізуючи викладене вище, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування завданої моральної шкоди позивачу є обґрунтованими та знайшли підтвердження в матеріалах судової справи, тому підлягають частковому задоволенню, та стягненню на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 (п`яти тисяч) грн 00 коп. Суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, завданих [PERSON] , наявність перешкод у реалізації своїх прав, у зв`язку з неможливістю останньою користуватися грошовими коштами протягом тривалого часу, а також витратою особистого часу на звернення до суду та правоохоронних органів, а також у зв`язку з неможливістю захистити порушене право споживача, що негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань. Моральні страждання позивача виявились у душевних переживаннях та у хвилюванні через необхідність звернення до суду задля повернення власних коштів (безпідставно списаних з валютного рахунку), а також позивач була змушена докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, оскільки, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] довелось прикладати зусиль для відновлення своїх порушених прав, шляхом звернення до суду із позовом про стягнення стягнутих коштів без правової підстави. Стосовно стягнення пені суду зазначає наступне. Позивач

Outcome: partial