Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідач Прокопець з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «Приватбанк» підписав заяву б/н від 01.08.2018 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті. Відповідачем умови договору не виконуються. Станом на 29.09.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 119089,90 грн., яка складається з: 99994, 23 грн. заборгованість за кредитом; 67006, 15 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 32988,08 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 5999,40 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 13096, 27 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Таким чином просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 119089,90 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00грн. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 року цивільну справу прийнято до провадження судді та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні . Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 09 грудня 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 12 червня 2024 року представником позивача надано відповідь на відзив, згідно якого просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. В позовних вимогах просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав, письмовий відзив на позов не надходив Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір № б/н 01.08.2018 року про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 29.09.2021 року становить 119089,90 грн., яка складається з: 99994, 23 грн. заборгованість за кредитом; 67006, 15 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 32988,08 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита;5999,40 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 13096, 27 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей\~10,\~11,\~12,\~13 ЦПК України\~в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За правилами частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першоюст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другоюст. 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1, 2ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістомст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК Україниможна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно дост. 1056-1 ЦК Українив редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 4ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність`банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до поданого позивачем розрахунку, станом на 29.09.2024 року, у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором на загальну суму 119089,90 грн., яка складається з: 99994, 23 грн. заборгованість за кредитом; 67006, 15 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 32988,08 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита;5999,40 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 13096, 27 грн. заборгованість за простроченими відсотками . Інших спростовуючи розрахунків Відповідачем та його представником до суду не надано. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором №462820-КС-001 про надання кредиту від 02.04.2023 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. \~Згідно з\~ч.2\~ст.178\~ЦПК України,\~відзив підписується\~відповідачем або\~його представником. Відповідно до ч.6 ст.178 ЦПК України, до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. Відповідно до ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів. Якщо документи\~подаються учасниками\~справи до\~суду або\~надсилаються іншим\~учасникам справи\~в електронній\~формі,\~такі документи\~скріплюються електронним\~цифровим підписом\~учасника справи\~(його\~представника)\~(частина\~восьма статті\~43\~ЦПК України, Згідно зі статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Пунктами 12, 32 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувачем є фізична особа, яка створює електронний підпис. За змістом статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» створення електронного документа завершується накладенням електронного підпису. Електронний підпис\~використовується для ідентифікації автора електронного документа. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис\~за\~правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (за умови додержання встановлених вимог до підпису і сертифікатів). Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі (стаття 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Враховуючи зазначене, для подачі документів до суду в електронній формі необхідно: зареєструватись у системі «Електронний суд» та подати документ за допомогою електронного кабінету у форматі електронного документу; або надіслати документ з будь-якої не забороненої в Україні електронної адреси, засвідчений кваліфікованим\~електронним підписом. На підставі вищевикладеного, суд вважає що поданий на електрону пошту Малиновського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2022 року відзив на позовну заяву адвокатом Коваль О.В. поданий без додержання вимог. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором № б/н 01.08.2018 року про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Таким чином, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволенню вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом у сумі 119089,90 грн., яка складається з: 99994, 23 грн. заборгованість за кредитом; 67006, 15 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 32988,08 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита;5999,40 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 13096, 27 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2\~ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3ст.134 ЦПК Україниразом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. згідно платіжного доручення №ВОJ64B3LCK від 04.10.2021 року, суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України, із відповідача [PERSON] в користь АТКБ «Приват банк». На підставі викладеного,

Outcome: approved