Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач ТОВ « Коллект Центр» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 26052,00 гривень та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений кредитний договір № 3153082, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3 000 грн. із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 29.11.2021 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє 10 січня 2023 року відступило ТОВ "Колект Центр" право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. 09.10.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові зазначив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через електронну пошту. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 серпня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3153082, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 3 000 грн. строком на 1 день зі сплатою відсотків за користування в розмірі 0,88 % на день, а також комісії за надання кредиту в розмірі 792,00 грн.. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. 29.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-11-102, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір факторингу № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ "Коллект Центр" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Коллект Центр" приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №3153082. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість [PERSON] перед товариством станом на день звернення до суду 10.09.2024 року становить 26052 грн. 00 коп. з яких: 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 22 842 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам; 210 грн. - комісія. З вказаного розрахунку також слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 3 028 грн. 00 коп. Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості . Відповідно до п.1.6 Договору стандартна ( базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 01 липня 2024 року, був укладений Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024. До позову додано копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс»; копію заявки на надання юридичної допомоги № 345 від 05 липня 2024 року, копію витягу з акту №1 про надання юридичної допомоги від 05 вересня 2024 року на суму 9000 грн. Також до матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції № 0459860000 від 12 вересня 2024 року, згідно якого від імені ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на рахунок отримувача АО «Лігал Ассістанс» була проведена оплата, призначення платежу: оплата згідно договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5 000 грн.. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн., тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial