Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. Позивач зазначає, що між сторонами 18.02.2022 укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, за яким відповідач отримав від позивача обумовлену договором суму грошових коштів у якості оплати за продаж земельних ділянок за кадастровими номерами: 1423386300:02:000:2798, 1423386300:02:000:2797, 1423386300:02:000:2800, 1423386300:02:000:2788, 1423386300:02:000:2789, 1423386300:02:000:2795, 1423386300:02:000:2794, 1423386300:02:000:2790, 1423386300:02:000:2791, 1423386300:02:000:2796, 1423386300:02:000:2799, 1423386300:02:000:2793, 1423386300:02:000:2792, 1423386300:02:000:2802 по 2,0000 га кожна, загальною площею 28,0000 га що розташовані за межами населеного пункту на території колишньоїПавлівської сільської ради Мар`їнськогорайону Донецької областіцільове призначення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку за кадастровим номером 1423385800:04:000:0865 загальною площею 3,82 га, що розташована за межами населеного пункту на території колишньої Новоукраїнської сільської ради Мар`їнськогорайону Донецької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,що підтверджується відповідною розпискою від 18.02.2022. Таким чином фактично 18.02.2022 року відбулось підписання та повне виконання договору купівлі-продажу вищезазначених земельних ділянок. Відповідач, отримавши грошові кошти за продаж земельних ділянок всіляко ухиляється від передачі правовстановлюючих документів та подальшого дооформлення договору купівлі-продажу, чим порушує взяті на себе зобов`язання. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно дост. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно достатті 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦКУкраїнивизначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно дост. 655 ЦК Україниза договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору виконані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, суд, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу земельних ділянок, водночас відповідач, отримавши грошові кошти за продаж земельних ділянок, ухиляється від передачі правовстановлюючих документів та подальшого дооформлення договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна його сторонами виконані у повному обсязі, покупцю було передано нерухомість, а продавцю передані грошові кошти. На підставі викладеного і

Outcome: approved