Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/29726/21 від 06.01.2022 року було розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1556. Позивачка вказує, що від шлюбу у них народилося 3 дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 21 грудня 2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено судовий наказ у справі № 127/29658/21 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 03.11.2021 року і до досягнення повноліття старшою дитиною. На виконанні у Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] знаходиться судовий наказ № 127/29658/21 виданий 21 грудня 2021 року. Станом на 29 лютого 2024 року заборгованість по сплаті аліментів становить 139 871,33 грн. Також вказує, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами своїх трьох дочок, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, змін та доповнень не має, просить вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо надав суду заяву про повне визнання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. Третя особа Служба у справах дітей Вінницької МР в особі Педосича В. надав суду заяву в якій зазначає, що при вирішенні судового спору покладаються на розсуд суду та судове засідання просять провести у його відсутність, наданий висновок підтримує у повному обсязі. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/29726/21 від 06.01.2022 року було розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1556 (а.с. 11). Від шлюбу народилося 3 дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-15). 06.04.2023 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.16). 21 грудня 2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено судовий наказ у справі № 127/29658/21 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 03.11.2021 року і до досягнення повноліття старшою дитиною (а.с.12). На виконанні у Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] знаходиться судовий наказ № 127/29658/21 виданий 21 грудня 2021 року. Станом на 29 лютого 2024 року заборгованість по сплаті аліментів становить 139 871,33 грн, зазначена інформація підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів з 03.11.2021 по 29.02.2024 року (а.с.9). Факт несплати аліментів на утримання дітей підтверджується копією постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2023 року про визнання винуватим [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-2 КУпАП (а.с.10). Службою у справах дітей Вінницької МР надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 60-62). Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19,150,157,164-166 СК України. Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 р. зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо виявив бажання відмовитися та самоусунутися від дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не бере будь-якої участі у фізичному та моральному розвитку дітей, піклуванні про стан їх здоров`я та моральний дух. 14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя. За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей. При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини. Враховуючи, вищевикладене, суд вважає доведеним ту обставину, що біологічний батько по справі, свідомо ухилився від дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не забезпечує їх матеріальні, інтелектуальні, культурні, духовні потреби, не цікавиться життям дітей, підготовкою до дорослого життя належним чином, як це передбачено ст.ст.150-155 СК України, та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до задоволення. При прийняті рішення суд має вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. На виконання положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 50 % судових витрат, сплачених нею при подачі позовної заяви, а 50 % розміру судового збору слід повернути з Державного бюджету.

Outcome: approved