Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що 20 травня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано з підстав того, що з листопада 2019 року відповідач не приділяв часу родині, не турбувався про доньку, часто й на тривалий час зникав із дому, вчиняв безпідставні сварки, вживав спиртні напої, порушував закон, агресивно відносився до малолітньої дитини. Свідком численних сварок у родині неодноразово ставала донька, яка завжди лякалась та плакала, коли її батько в нетверезому стані сварився на маму. Атмосфера в родині була напруженою та психологічно нездоровою, що могло зашкодити подальшому психологічному та фізичному здоров`ю дитини, за яку дуже хвилювалася. У доньки з причини тривалих стресових ситуацій зі сторони відповідача, розвинулись тяжкі алергічні реакції, з тривалими обструкціями дихальних шляхів, що призвело до обструктивних алергічних приступів астматичного характеру, які потребують не лише медичного супроводження та медикаментозної підтримки, а й уникнення зайвих нервувань та стресів. З листопада 2019 року часу батько припинив спілкування з донькою, належним чином не приймав та не приймає участі у її догляді та вихованні. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини протягом п`яти років, не сплачував жодного разу аліменти, не виявляє батьківського піклування та жодним чином не приймав та не приймає участі у матеріальних витратах, пов`язаних з доглядом за дитиною, у зв`язку із чим усі труднощі та матеріальні витрати покладені на позивача. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. В судове засідання представник третьої особи - Служба у справах дітей Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради не з`явився, надав заяву, в якій просить суд розглянути справу за їх відсутності, долучив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні малолітньої доньки, в якому вказують на неможливість надати обґрунтований висновок через відсутність зв`язку з відповідачем та неможливість з`ясувати його думку та умови проживання. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 05 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане 05.05.2017 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №266 (а.с.15). [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №251 (а.с.18). З листопада 2019 року сторони припинили шлюбні відносини та 20 травня 2020 року заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області (справа №171/378/20) шлюб між ними розірвано. Рішення суду набрало законної сили (16-17). 15 липня 2020 року рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області (справа №171/1100/20) позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задоволені та стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі частини на утримання малолітньої доньки (а.с.28-30). Постановою Головного державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08.10.2020р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області (а.с.42). [PERSON] не отримувала аліментів з [PERSON] за період з 23 червня 2020 року по жовтень 2022 року, що підтверджується довідками Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно до постанов державного виконавця, відповідач [PERSON] обмежений в праві виїзду за межі України, в праві керування транспортним засобом, а також постановою по ВП [NUMBER] було арештовано майно боржника. Позивач [PERSON] неодноразово зверталась до органів Національної поліції та Департаменту патрульної поліції щодо надання довідки про притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності відповідача [PERSON] , оскільки їй було відомо, що такі факт наявні. На підтвердження аморальної поведінки [PERSON] у суспільстві в матеріалах справи наявні копії обвинувальних актів та ухвал суду відносно відповідача. Згідно медичних документів малолітньої доньки [PERSON] вбачається, що вона перебуває на обліку у лікаря педіатра та алерголога, під постійним наглядом лікарів приймає гормональні препарати, має діагноз «Атопічний дерматит, Бронхообстуктивний бронхіт, бронхіальна астма». При зверненні до лікаря дитина [PERSON] прибуває завжди з матір?ю - [PERSON] . Згідно довідок КЗ «Дошкільний навчальний заклад» №186 КСТ» стосовно [PERSON] , [INFO] , вихованням та розвитком дитини займається мати, яка приділяють достатньо уваги дитині, постійно підтримує зв`язок з класним керівником. У дитини є все необхідне: книжки, іграшки, шкільне приладдя, засоби гігієни, окреме ліжко, дитяча кімната прибрана та чиста. Рідний батько дитини до закладу жодного разу не з`являвся, не спілкувався з вихователями, не забирав дитину з дитячого садочка, не відвідував батьківські збори, свята, не цікавився життям дитини в закладі. Згідно з психологічного дослідження та діагностики малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зроблені наступні висновки. Психолог зазначила, що наявний негативний вплив матері на Сніжану полягає в непослідовності виховання, що не розповідала про батька і у дитини не має розуміння хто він і чи існує взагалі. Позитивний вплив з боку батька не вдалося з`ясувати. Сніжана мовчить, коли розмова йде взагалі про батька, або змінює тему, більш замовчує емоції, можна вважати що є відчуття незацікавленості стосовно своїх слів «про батька». Вплив матері на [PERSON] можна оцінити, як позитивний. Зауважень, нарікань і невдоволення матір`ю [PERSON] в період обстеження не виявлено. Якість прихильності [PERSON] до обох батьків можна оцінити, як не надійну. Для [PERSON] важливо вибудувати розуміння хто такий батько, батька вона не сприймає як члена сім`ї. Враховуючи всі діагностичні розмови з [PERSON] і діагностичний матеріал, можна припустити що дитина не схильна фантазувати. Наслідками цих дій є психологічне виключення батька з кола сім`ї, припускаючи що його взагалі не бачила, даний механізм психіки є захисним на небажане ставлення або подію. Прихильність до батька не вдалося діагностувати, з батьком емоційного зв`язок не підтримує. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом, малолітня дитина [PERSON] проживає з листопада 2019 року з мамою, позивачем у справі та її старшою донькою - [PERSON] , що підтверджується актом з місця проживання. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, виданого Виконавчім комітетом Саксаганської районної у місті ради службою у справах дітей, зазначено, що для проживання та гармонійного розвитку малолітньої [PERSON] та [PERSON] матір?ю створенні всі необхідні умови. Діти забезпечені всім необхідним. Згідно характеристики з місця співпраці позивач [PERSON] є надійним партнером з 2016 року Криворізького місцевого центру з надання БВПД За час співпраці проявила себе, як відповідальний та працелюбний партнер. Завдяки її роботі клієнти мали можливість розв`язати свої проблеми у правовий спосіб. Неодноразово заохочувалась зі сторони Криворізького місцевого центру з надання БВПД за сумлінну працю. У зв`язку з відсутністю будь-якої підтримки зі сторони відповідача, як батька дитини, та його повного самоусунення від виконання батьківських та необхідності лікування й обстеження дитини, яка потребує постійних та досить великих затрат, позивач вимушена працювати постійно та час від часу цілодобово, щоб мати можливість забезпечити та реалізувати право своєї дитини на здорове майбутнє, гідний рівень життя та всебічний розвиток. Саме тому позивачка змушена здійснювати свою юридичну діяльність у Дніпропетровській та Одеській області, оскільки ще й клімат Одеської області більш підходить доньці з її діагнозом. Постійні поїздки до Одеської області також тягнуть за собою великі витрати на житло, перебування дитини з нянею, коли вона працює, витрати на лікування та обстеження. Оскільки у позивачки є ще старша донька, а з постійними поїздками вона також змушена постійно змінювати місце навчання та проживання. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Так, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Відповідно до пункту 15 вищезазначеної Постанови, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , суд також враховує, що особливістю даного спору є те, що він стосується інтересів дитини, яка потребує регулярної та постійної медикаментозної підтримки та медичної реабілітації та контролю. Як встановлено судом, відповідач не проживає з дитиною протягом останніх п`яти років, при цьому аліменти, стягнуті з відповідача за судовим рішенням, ним не сплачувались, про що свідчить відповідна довідка виконавчої служби, та були стягнуті примусово пізніше. Таким чином, будучи достеменно обізнаним про стан здоров`я дитини, її рідний батько [PERSON] протягом тривалого часу не вчиняв жодних дій, які б свідчили про належне виконання ним своїх батьківських обов`язків, а також дій задля забезпечення належного рівня життя своєї рідної доньки. Крім того, судом встановлено що з часу відкриття провадження у справі і до моменту ухвалення рішення по даній справі, тобто впродовж великого проміжку часу, відповідач як батько дитини жодним чином не проявив батьківської турботи та уваги, не спілкувався з дитиною, не забезпечив необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток та навчання. Згідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування надав суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України). З наданого до суду Висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 15.02.2024 року №10/02.2.01-18-794 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав перебуває поза межами повноважень виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування. Оцінюючи наданий органом опіки та піклування висновок, суд погоджується з ним і вважає його достатньою мірою обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, з огляду на встановлені судом обставини свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому суд також враховує, що відповідач на неодноразові запрошення до органу опіки та піклування також не з`явився, не надав доступу до свого місця мешкання задля обстеження умов проживання, не підтвердив наявність у нього доходу та стабільного заробітку, обмежившись лише формальними запереченнями щодо позбавлення його батьківських прав. Суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством та приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення їх батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. При цьому суд звертає увагу, що відповідач не позбавляється права на побачення з дитиною, відповідно до вимог ст.168 СК України, а також права на поновлення себе у батьківських правах за умови доведеності зміни обставин, що стали підставами для такого позбавлення, відповідно до вимог ст.169 СК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved