Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

28 березня 2024 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивача посилається на те, що 23 листопада 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №640. Починаючи із цього часу позивач проживав з відповідачем однією сім`єю, вели спільне господарство та виконували інші обов`язки, як членів подружжя щодо один одного. З перших днів життя у сторін була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але останнім часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно сторони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей. Однак, примиритись не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. Враховуючи, що позивач із відповідачем не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини, як подружжя, подальше життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Від даного шлюбу у сторін немає неповнолітніх дітей. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу та ухиляється від особистої явки до органів РАЦС для подання заяви про розірвання шлюбу. Між сторонами наявний спір з приводу розподілу спільного майна, щодо якого позивачем подано позовну заяву до суду. Просить розірвати шлюб між сторонами та не надавати строк на примирення. 29 березня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 06 червня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська надано позивачу та відповідачу строк на примирення 4 місяці до 07 жовтня 2024 року, провадження по справі зупинено до закінчення строку для примирення. 07 жовтня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська поновлено провадження по справі та призначено судове засідання порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, пояснивши, що примирення між сторонами не сталося, збереження шлюбу не можливо. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 листопада 2007 року зареєстрованому Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №640 (а.с.11). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.5\~ст.55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105\~СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, вжиті судом заходи для примирення подружжя позитивного результату не дали, через що суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved