Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

16 квітня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 03 лютого 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1150-1409. За умовами кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у сумі 21\~400,00 гривень, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 день, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена % ставка 1,20% в день, стандартна % ставка 1,50% в день. На картковий рахунок [PERSON] видано кредиті кошти. [PERSON] в порушення умов кредитного договору в повному обсязі не повернула кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, та станом на 20 березня 2024 року загальний розмір її заборгованості становив 120\~011,20 гривень. Кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у сумі 13\~011,20 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 107\~000,00 гривень, з яких 21\~400,00 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 85\~600,00 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №1150-1409 від 03 лютого 2023 року в розмірі 107\~000,00 гривень. Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, а до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Водночас, в судовому засіданні 29 липня 2024 року представник позивача [PERSON] підтримала позовну заяву з викладених у ній підстав та пояснила, що факт надання грошових коштів на виконання умов договору про відкриття кредитної лінії підтверджується відповідною довідкою та листом від АТ КБ «ПриватБанк». При цьому, здійснюючи перерахування грошових коштів банком перевіряється власник картки та у випадку, якщо власником картки була б інша особа, а не та, яка звернулась за отриманням грошових коштів, то грошові кошти не були б перераховані. Звертаючись до товариства людина надає інформацію про себе, зокрема, про номер картки на яку слід здійснити перерахунок коштів, що відображається у анкеті клієнта. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судові засідання не з`явились, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 29 липня 2024 року заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, а 04 листопада 2024 року подав до суду власні письмові дебати, в яких також просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із тим, що [PERSON] ніколи не укладала із позивачем жодні кредитні договори, не підписувала та не ознайомлювалася з правилами надання коштів у позику, позивачем не надано доказів того, що [PERSON] дійсно отримувала від нього грошові кошти у розмірі 21\~400,00 гривень, а нараховані позивачем проценти суперечать Закону України «Про споживче кредитування», також включення до заборгованості 15% комісії, що складає 3\~210,00 гривень суперечить Закону України «Про банки і банківську діяльність». \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом було встановлено, що 03 лютого 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1150-1409, за умовами якого кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Загальний розмір кредиту: 21\~400,00 гривень. Тип процентної ставки фіксована, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою 1,50% на день, комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суди виданого кредиту, строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 30 листопада 2023 року, реальна річна процента ставка на дату укладення договору 10\~445,00%, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 101\~650,00 гривень. Зазначено номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Договір укладено сторонами у вигляді електронного договору, з використанням позичальником одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) А7336 (а. с. 11-16). Таким чином, датою укладення між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] договору є дата підписання договору, тобто 03 лютого 2023 року. [PERSON] ознайомлено з правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), а також паспортом споживчого кредиту, що також підтверджується накладеними нею електронними підписами одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А7336 (а. с. 17-25). На підставі п. 4.6, 4,7, 4.11 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом, комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту. Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору складає 101\~650,00 гривень та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 5.1 Договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нараховано кредитодавцем) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.9 цього Договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок Кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Відповідно до п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору про відкриття кредитної лінії №1150-1409 від 03 лютого 2023 року, для укладення цього договору, у порядку встановленому Правилами, Позивальник надає Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом заповнення на веб-сайті Кредитодавця http://navse.in.ua/ усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту Кредитодавця та які необхідні для укладення даного Договору. При поданні інформації Позичальником вперше, відбувається реєстрацію позичальника на веб-сайті Кредитодавця та формується Позичальнику його особистий розділ на веб-сайті Кредитодавця (особистий кабінет). Доступ до особистого кабінету здійснюється позичальником після авторизації шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається Кредитодавцем Позичальнику в СМС-повідомлення або надається шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний Позичальником на веб-сайті Кредитодавця, і який має юридичне значення ідентифікації Позичальника в розумінні ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження укладення вказаного договору надано, зокрема, інформацію про моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, якою в свою чергу зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій товариства та клієнта щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку товариство використовує для укладення електронних договорів. Таким чином,\~суд не\~може погодитись\~з доводами\~представника відповідача\~ [PERSON] \~про те,\~що [PERSON] \~ніколи не\~укладала з\~позивачем кредитний\~договір №1150-1409\~від 03\~лютого 2023\~року та\~неознайомлювалася з правилами надання коштів у позику, оскільки це спростовується долученими до матеріалів справи доказами. Факт отримання [PERSON] на виконання умов вказаного договору грошових коштів у сумі 21\~400,00 гривень підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» та довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] (номер ідентичний номеру зазначеному у договорі) в сумі 21\~400,00 гривень (а. с. 28-32, 33). Суд не приймає доводи представника відповідача [PERSON] з приводу того, що включення до заборгованості 15% комісії, що складає 3\~210,00 гривень суперечить Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки позивач взагалі не просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованості за комісією, а в обґрунтуванні позову, зокрема, зазначено, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 13\~011,20 гривень. Визначена у позовній заяві сума заборгованості 107\~000,00 складається виключно із простроченої заборгованості за кредитом у сумі 21\~400,00 гривень та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 85\~600,00 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 526, 527,\~530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту вбачається, що станом на 20 березня 2024 року у позичальника [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 120\~011,20 гривень, яка складається із основного боргу 21\~400,00 гривень, залишку відсотків 94\~401,20 гривень, та залишку комісії 3\~210,00 гривень (а. с. 34-36). Проте, незважаючи на застосування до позичальника [PERSON] програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 13\~011,20 гривень, сума заборгованості за відсотками в рази перевищує суму заборгованості за кредитом. Таким чином, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Згідно із ч. 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року №39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20. Також відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Відповідно до п. 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення сума прострочених платежів за процентами у розмірі 85\~600,79 гривень не є співмірною сумі існуючої заборгованості за кредитом у розмірі 21\~400,00 гривень за договором про відкриття кредитної лінії №1150-1409 від 03 лютого 2023 року, що суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов до висновку про те що необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 42\~800,00 гривень, з яких 21\~400,00 гривень прострочена заборгованість за кредитом, та 21\~400,00 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial