Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

04 червня 2024 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з неї заборгованість за договором про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021 в розмірі 60951,00 грн., а також понесені судові витрати: 3028,00 грн. - витрати на сплату судового збору та 17000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що 02.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір про споживчий кредит № 4063714, згідно якого кредитавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Сторони погодили наступні умови: сума (загальний розмір кредиту) - 10000,00 грн.; строк кредитування - 15 днів; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 17.06.2021; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника - 14450,00 грн.; комісія за надання кредиту - 1900,00 грн. (нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово); проценти за користування кредитом - 2550,00 грн. (нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки - фіксована; кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. п. 1.2. 1.3., 1.4., 1.5., 1.5.1., 1.5.2., 1.6., 1.7., 2.1. Договору). Згідно п. 2.3.1.2. Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України. Підписавши кредитний договір № 4063714 від 02.06.2021 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідачка підтвердила, що вона погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому, а також підтвердила, що вона ознайомлена та погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення договору саме на таких умовах. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконало повністю, а саме: перерахувало відповідачці грошові кошти у розмірі 10000 грн. на рахунок вказаної нею банківської картки. В свою чергу, відповідачка не повернула кредит та не сплатила проценти за користування кредитними коштами. 16.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021 року, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. На сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у неї обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої станом на 10.05.2024 відповідно до розрахунку заборгованості становить 79450,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 67550,00 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн.; заборгованість за комісією - 1900,00 грн. Разом з тим, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 60951,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 49051,00 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн.; заборгованість за комісією - 1900,00 грн. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 10 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крижопільського районного суду від 04 липня 2024 року за клопотанням відповідачки розгляд справи було відкладено на 11 год. 00 хв. 24 липня 2024 року. Ухвалою Крижопільського районного суду від 24 липня 2024 року зобов`язано ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надати до суду відомості про початок та результати досудового розслідування кримінального провадження № 12021025190000151 від 08.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. У зв`язку з витребуванням доказів (з урахуванням перебування головуючої судді у відпустці з 06.08.2024 по 30.08.2024) розгляд справи було відкладено на 10 год. 30 хв. 05 вересня 2024 року. Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 05 вересня 2024 року розгляд справи було відкладено на 13 год. 10 хв. 18 вересня 2024 року в зв`язку з ненадходженням витребуваних судом доказів. 18 вересня 2024 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою Крижопільського районного суду від 01 жовтня 2024 року розгляд справи було відкладено на 14 год. 00 хв. 28 жовтня 2024 року в зв`язку з витребуванням судом доказів у АТ «ТАСКОМБАНК». В судове засідання 28 жовтня 2024 року позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» свого представника не направив, натомість 25.10.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - [PERSON] надійшло клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з ненадходженням від АТ «ТАСКОМБАНК» витребуваних судом доказів. Разом з тим, витребувані судом докази надійшли 28.10.2024 перед початком судового засідання. В силу ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, у позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за відсутності представника позивача згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, підстави для відкладення розгляду справи за наведених представником позивача у клопотанні від 25.10.2024 обставин відсутні, а також відсутні інші підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони позивача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги не визнає, оскільки вона не укладала кредитний договір з ТОВ «МІЛОАН» та не отримувала грошових коштів за цим договором. 02 червня 2021 року їй зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником Київстару та сказав, що з її номером виникли якісь технічні проблеми, тому потрібно назвати цифри пароля з СМС-повідомлення. Як тільки прийшло повідомлення, вона назвала цифри. Після цієї розмови вона не могла ні до кого додзвонитися. В подальшому вона дізналася, що її номер заблоковано. Згодом їй стало зрозуміло, що відносно неї вчинено шахрайські дії в зв`язку з чим вона звернулася в поліцію. Також вона пішла в ПриватБанк та заблокувала свої рахунки. В інших банках у неї не було рахунків. Зловмисники зламали її акаунт в «Приват24» та отримали усі персональні дані, після чого оформили кредити на її ім`я і тепер колекторські компанії їй постійно телефонують, погрожують та вимагають гроші. Окрім того, в кредитному договорі та усіх документах прізвище позичальника вказане як « [PERSON] », тоді як її прізвище [PERSON] . Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступних висновків. За змістом положень ст. ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. У ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що 02.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4063714, згідно якого кредитавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Сторони погодили наступні умови: сума (загальний розмір кредиту) - 10000,00 грн.; строк кредитування - 15 днів; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 17.06.2021; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника - 14450,00 грн.; комісія за надання кредиту - 1900,00 грн. (нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово); проценти за користування кредитом - 2550,00 грн. (нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки - фіксована; кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. п. 1.2. 1.3., 1.4., 1.5., 1.5.1., 1.5.2., 1.6., 1.7., 2.1. Договору). Оскільки укладений між сторонами кредитний договір вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст. ст. 6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 16.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021 року, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Водночас, за змістом положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» послалося на неналежне виконання відповідачкою умов договору про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021. Разом з тим, надані ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також витребувані судом документи не підтверджують факт отримання [PERSON] від ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів на підставі договору про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021 й, відповідно, наявність у відповідачки заборгованості перед позивачем. Так, згідно повідомлення начальника сектору дізнання ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Чепіля Андрія за вих.№ 7398/209 від 24.09.2024, яке надійшло до суду 24.09.2024, сектором дізнання ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 12021025190000151 від 08.07.2021, в якому проводяться можливі слідчі (розшукові) дії з метою встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та прийняття рішення у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 283 КПК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні продовжується, проводяться всі можливі дії для встановлення об`єктивної істини у провадженні. Як убачається з долученого до повідомлення витягу з ЄДРД від 24.09.2024, 08.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021025190000151 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Згідно фабули, 07 липня 2024 року до відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від [PERSON] про те, що 02.06.2021 невідома особа шляхом обману під час телефонного дзвінка на мобільний телефон за номером [NUMBER] заволоділа даними її банківських карток, після чого отримала на її ім`я кредитні кошти. Такий же номер мобільного телефону - [NUMBER] вказаний у кредитному договорі. Згідно наданої позивачем довідки про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 4063714 від 02.06.2021, ідентифікований ТОВ «МІЛОАН». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор V22365 02.06.2021 відправлено на номер телефону [NUMBER] . При цьому, у договорі про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021 вказано, що він підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором S93413 02.06.2021 о 16:30 Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними й допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Однак, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що ТОВ «МІЛОАН» перерахувало відповідачці [PERSON] грошові кошти в обмовленому кредитним договором розмірі - 10000,00 грн. Платіжне доручення № 47772154 від 02.06.2021 не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, адже цей документ створений попереднім кредитором - ТОВ «МІЛОАН», відтак не є належними доказом наявності заборгованості. Позивач вказує, що грошові кошти за договором про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021 були отримані позичальником на картковий рахунок. З платіжного доручення № 47772154 від 02.06.2021 вбачається, що кошти в сумі 10000 грн. згідно договору 4063714 зараховані на картку 536639ХХХХХХ738. Оскільки позивач не надав жодного допустимого та достовірного доказу щодо реєстрації за відповідачкою платіжної карти, судом за допомогою сервісу визначення банку за першими шістьма цифрами номера банківської картки (BIN) отримано інформацію про те, що банком-емітентом платіжної картки є АТ «ТАСКОМБАНК» в зв`язку з чим суд зобов`язав АТ «ТАСКОМБАНК» надати відомості чи видавалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) картка № [NUMBER] , дані про строк її дії та вид, докази зарахування на картку кредитних коштів згідно договору 4063714 в сумі 10000 грн., які були перераховані 02.06.2021 (платіжне доручення, меморіальний ордер, виписка з особового рахунку), а також повний номер картки [NUMBER] та ідентифікаційні дані власника картки, якому 02.06.2021 було перераховано 10000 грн. Згідно повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» № 32254/47.7 від 17.10.2024, яке надійшло до суду 28 жовтня 2024 року, в АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 10.10.2024 року відсутня будь-яка інформація про [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не довів належними та допустимими доказами факт отримання [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів за кредитним договором, у зв`язку з чим неможливо й стверджувати про наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором. Водночас питання дійсності грошової вимоги, право якої відступалося за договорами факторингу, є предметом відповідальності клієнта перед фактором (ст. 1081 ЦК України). До того ж незрозуміло, як ТОВ «МІЛОАН» ідентифікувало позичальника за договором про споживчий кредит № 4063714 від 02.06.2021, оскільки як в договорі так і в усіх документах, поданих позивачем, прізвище позичальника вказано як « [PERSON] », тоді як відповідачкою у даній справі є [PERSON] . Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не підлягає задоволенню. Оскільки у задоволенні позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТЦЕНТР» суд відмовляє в повному обсязі, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем у справі судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed