Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Адвокат Медведєв Дмитро Сергійович, діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.02.2022 відповідач отримав у позивача в борг грошові кошти в розмірі 4000 доларів США зі строком повернення до 31.12.2022, про що склав розписку. Відповідач гроші в обумовлений строк не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути заборгованість, однак останній свої зобов`язання перед позивачем не виконує. Сума боргу станом на час подання позову становить 152000 грн. Відповідач, крім основної суми боргу, повинен сплатити 3% річних в сумі 3985,32 грн., інфляційні втрати в сумі 5827,92 грн. та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 61949,37 грн., що загалом за період з 01.01.2023 по 15.11.2023 складає 223762,61 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача борг в розмірі 152000 грн., 3% річних в сумі 3985,32 грн., інфляційні втрати в сумі 5827,92 грн., пеню сумі 61949,37 грн. 16.01.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 14.10.2024 судом судом постановлено ухвалу про витребування доказів. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 04.02.2022 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 4000 доларів США на строк до 31.12.2022, про що відповідачем складена розписка від 04.02.2022. Відомості про виконання відповідачем своїх зобов`язання відповідно до умов укладеного договору відсутні. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновідомим є той факт, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України згідно з якою якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Спеціального порядку визначення суми, яка підлягає сплаті у гривнях, сторони в укладеному ними договорі не погодили. Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 500/5194/16 від 11.09.2024 констатувала, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розуміння суті обов`язку боржника. Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним/приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, які виникли у нього з договору позики від 04.02.2022, та не повернув грошові кошти в розмірі 4000 доларів США в строк до 31.12.2022, допустивши прострочення. Доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять. Відтак, відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти за договором позики в розмірі 4000 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення. Вимога про стягнення 3% річних в сумі 3985,32 грн. задоволенню не підлягає, оскільки їх нарахування здійснено безпідставно без врахування вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 5827,92 грн., оскільки норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях із визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 61949,37 грн., суд відзначає, що в позові жодним чином не обґрунтовані підстави для нарахування пені в зазначеному розмірі та, крім того, нарахування пені здійснено безпідставно без врахування вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. З урахуванням наведеного та встановлених обставин у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 4000 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених в сумі 1455 грн.

Outcome: partial