Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказує на те, що з 04.08.2001 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в подружжя народилося двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому 23.02.2022 рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач проживає окремо та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини з червня 2024 року. Угода про сплату аліментів між сторонами не укладалась, натомість існували певні усні домовленості, а тому позивач змушена звертатись до суду з метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито у справі спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.10.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Відповідач зазначає, що не згоден з позовними вимогами позивача в частині стягнення з нього на користь останньої аліментів. За усною домовленістю з позивачем вони дійшли згоди про те, що відповідач буде сплачувати щомісячно аліменти в сумі 5 000 грн на утримання спільного неповнолітнього сина. З моменту розірвання шлюбу відповідач здійснював переказ коштів на рахунок позивача на утримання сина - [PERSON] . Окрім цього, відповідач зазначає, що позивач в приватних повідомленнях просила додаткові кошти на утримання сина, які відповідач в добровільному порядку надавав. Позивач разом з дітьми проживає в квартирі, що належить матері відповідача, а останній був змушений орендувати інше помешкання з метою нестворення конфліктних ситуацій в присутності дитини. Окрім цього, 08.08.2024 між відповідачем та [PERSON] було укладено шлюб та на сьогоднішній день на утриманні відповідача знаходяться також двоє дітей дружини. Відповідач погоджується надавати аліменти в розмірі 1/4 лише із заробітної плати, але без врахування додаткових видів грошового забезпечення. 17.10.2024 від позивача на адресу суду надійшли письмові заперечення на відзив. Позивач зазначає, що викладені у відзиві обставини ніяким чином не звільняють відповідача від обов`язку утримувати неповнолітнього сина та не спростовують викладені в позовній заяві обставини, а тому позовні вимоги просила задовольнити повністю. В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в заяві на адресу суду просив розгляд справи проводити без його участі Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001. Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис № 509 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23.02.2022 шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.05.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м .Києві, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 807. Батьком дитини вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Дитина проживає разом із матір`ю. Дана обставина не заперечувалася сторонами, а відтак додатковому доведенню не підлягає. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При цьому, суд також враховує законодавчі положення, щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить у розмірі 3196 гривень. Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Ураховуючи те, що відповідач записаний у свідоцтві про народження батьком малолітньої дитини, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачкою на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи їх розмір, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Розмір аліментів на утримання дитини залежить від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Так, з 1 січня 2024 року такий розмір для дитини від 6 до 18 років складає 3196 грн., а отже розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить половину від цієї суми, а саме - 1598 грн. За таких обставин, з урахуванням того, що малолітній син відповідача потребує від нього матеріальної допомоги, а також враховуючи матеріальне становище сторін та гарантований розмір аліментів, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved