Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання незаконним рішення, визнання незаконною відмову у приватизації, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування\~позову зазначили,\~що [PERSON] \~26.02.1982\~року було видано ордер на вселення у кімнату [ADDRESS] , у складі двох осіб, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою №803 (витяг з домової книги про склад родини та реєстрацію) від 12.07.2022 року, [PERSON] зареєстрований в кімнаті [ADDRESS] по ф-А матері [PERSON] у період з 26.02.1982 року по 11.10.1999 рік. Самостійна реєстрація [PERSON] з 11.10.1999 року. [INFO] [PERSON] померла, не реалізувавши свого права на приватизацію. [PERSON] звернувся до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою на упорядкування проживання у гуртожитках комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 07.02.2022 року комісією з питань надання житлової площі у гуртожитках Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради надано відповідь про розгляд заяви позивача щодо упорядкування житлової площі у гуртожитках комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади, якою було відмовлено у наданні дозволу на упорядкування проживання у кімнаті [ADDRESS] , обґрунтовуючи це тим, що позивачем було штучно погіршено житлові умови шляхом відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що до заяви на упорядкування проживання у гуртожитках комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади, ним було подано усі необхідні документи, які підтверджують законність проживання [PERSON] більше 5 років у вищезазначеному житлі. [PERSON] вважає, що передумовами для реалізації його права на приватизацію кімнати у гуртожитку є зміна особового рахунку, поновлення ордера на проживання позивача, а також укладення договору найму з КМЖП «Житлсервіс-5», для визнання [PERSON] основним наймачем кімнати [ADDRESS] . Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд: -визнати незаконним рішення комісії з питань надання житлової площі в гуртожитках департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.12.2022 року №316-280, оформлене протоколом №3 від 25.11.2022 року, про відмову [PERSON] в упорядкуванні проживання в гуртожитку комунальної власності Дніпровської міської ради; -визнати незаконним рішення Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 01.06.2023 року №3-16-5359 про відмову [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у приватизації житлового приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ; -зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради вчинити повний обсяг юридично значимих дій по приватизації (передачі у власність) житлового приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , за заявою [PERSON] , відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року. Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради Борсук Ю.В. надала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що з листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.12.2022 №3/16-280 вбачається, що позивачу правомірно відмовлено в упорядкуванні проживання у гуртожитку комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 23.04.2013 №179 «Про регулювання питань щодо надання житлової площі та проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади міста Дніпра (зі змінами) комісією з питань надання житлової площі в гуртожитках (протокол від 25.11.2022 №3) та прийнято рішення відмовити позивачу у наданні дозволу на упорядкування проживання у кімн. [ADDRESS] , враховуючи, що він штучно погіршив житлові умови шляхом відчуження придатної та достатньої за розміром для проживання квартири за адресою: [ADDRESS] та залишити попереднє рішення Комісії (протокол від 04.06.2021 №2) без змін. Звертає увагу суду на те, що доказом штучного порушення житлових умов [PERSON] є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких позивач відчужив придатну та достатню за розміром для проживання квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 30.06.2021, реєстровий №2123, [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] відмовлено у розгляді його заяви стосовно впорядкування кімнати гуртожитку, у зв`язку із штучним погіршенням житловим умов, а не у приватизації з підстав, що у нього немає на це права. Таким чином, звернення позивача до суду з даним позовом є передчасним, оскільки відповідач не приймав рішення щодо відмови позивачу у приватизації гуртожитку з підстав того, що у позивача не має права на приватизацію, а лише відмовив у розгляді його заяви стосовно впорядкування кімнати гуртожитку. Посилаючись на вказані обставини, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Ольховик-Красільнікова Л.П. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково зазначила про те, що позивач не має іншого житла, та його реєстрація за адресою: [ADDRESS] , не переривалася. У квартирі [ADDRESS] , [PERSON] не проживав. Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради Кузюр О.О. у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання представник Комунального підприємства «Жилсервіс-5» не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 26.02.1982 року було видано ордер на вселення у кімнату [ADDRESS] , у складі двох осіб, а саме: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №320 (а.с.18). Згідно з довідкою №803 (витяг з домової книги про склад родини та реєстрацію) від 12.07.2022 року, [PERSON] зареєстрований в кімнаті [ADDRESS] по ф-А матері [PERSON] у період з 26.02.1982 року по 11.10.1999 рік. Самостійна реєстрація [PERSON] з 11.10.1999 року (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, не реалізувавши свого права на приватизацію, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , виданого 27.12.2017 року Окружним відділом охорони здоров`я Південної Невади з державних сертифікованих документів, уповноважених Державним управлінням х охорони здоров`я (а.с11-16). [PERSON] звернувся до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою на упорядкування проживання у гуртожитках комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 07.02.2022 року комісією з питань надання житлової площі у гуртожитках Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради надано відповідь про розгляд заяви позивача щодо упорядкування житлової площі у гуртожитках комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади, якою було відмовлено у наданні дозволу на упорядкування проживання у кімнаті [ADDRESS] , обґрунтовуючи це тим, що позивачем було штучно погіршено житлові умови шляхом відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 01.06.2023 року №3/16-5359 [PERSON] відмовлено у приватизації житлового приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відмова була вмотивована тим, що документи, надані позивачем до заяви на приватизацію, не оформлені належним чином та містять невідповідності у частині складу родини, у зв`язку з чим Департамент житлового господарства міської ради не має законних підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо передачі у власність жилого приміщення у гуртожитку за вказаною адресою, через відсутність законного права на приватизацію жилого приміщення у гуртожитку (а.с.37). Відповідно до витягу з протоколу від 25.11.2022 №3 засідання комісії з питань надання житлових площ у гуртожитках комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, зазначено, що квартира (житловою площею 27.2 кв.м), що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] , відчужена (а.с.97). Згідно з\~інформацією із\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборони відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта від\~13.07.2023\~року,\~номер інформаційної\~довідки:\~339082252,\~право власності\~на квартиру\~ [ADDRESS] , 30.06.2021 року зареєстровано за [PERSON] (а.с.50). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно із статтею 2 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" громадяни можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Звертаючись із цим позовом до суду, позивач посилався на порушення відповідачем їх права на приватизацію житлового приміщення у гуртожитку, визначеного Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", в якому вони проживають на законних підставах більше п`яти років. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Статтею 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Бездіяльність Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, яка полягала у відмові позивачам у вирішенні їх питання щодо приватизації житлового приміщення у гуртожитку у сукупності свідчить про порушення права позивача на приватизацію жилого приміщення. Таким чином, якщо орган місцевого самоврядування та орган приватизації зволікають з винесенням відповідних рішень, вони мають бути зобов`язані вжити усіх визначених законодавством заходів щодо приватизації та розглянути заяву про передачу спірного житла у приватну власність позивача. Подібні висновки щодо ефективності зазначеного способу захисту права на приватизацію також було висловлено Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 201/6092/17 (провадження № 61-21545св19). Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 750/13452/19(провадження № 61-17389св20) висловив правову позицію відносно ефективного способу захисту у подібній справі. Стосовно позовної вимоги про визнання незаконним рішення комісії з питань надання житлової площі у гуртожитках Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.12.2022 року №316-280, оформленого протоколом №3 від 25.11.2022 року про відмову [PERSON] в упорядкуванні проживання в гуртожитку комунальної власності Дніпровської міської ради, слід зазначити, що вказана вимога не відновить прав позивача, яке він вважає порушеним, оскільки у даному випадку підлягає судовому захисту саме право позивачів на приватизацію, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Судом було встановлено, що факт законності проживання [PERSON] у спірному житлі жодним з учасників справи не оспорювалось. Враховуючи вимоги пункту 13, 18, 22 Положення № 396 було встановлено, що звернення позивача із заявою про приватизацію спірного житла відповідачем безпідставно відхилені. Предметом даної справи є визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити заходи, спрямовані на реалізацію права на приватизацію. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119). Відповідно до вимог ст. 35 Житлового кодексу України передбачено, що штучне погіршення житлових умов шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла в наслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, тобто, маються на увазі свідомі, умисні дії, спеціально спрямовані на створення в обхід закону, права на одержання житла в будинках державного і громадського житлового фонду. Без доведення штучного характеру погіршення житлових умов не можуть бути підставою для відмови у взятті на квартирний облік, що визначено ч. 1 ст. 35 Житлового кодексу України. Штучне погіршення громадянами житлових умов, є підставою не взяття громадян на квартирний облік протягом п`яти років. Крім того, житловим законодавством визначено виключний перелік зняття громадян з обліку потребуючих поліпшення житлових умов та підстав для перенесення черговості на одержання жилих приміщень, зокрема ст.ст. 35, 40, 44 Житлового кодексу України. У даному випадку жодна із перелічених норм не передбачає зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов та перенесення черговості на одержання жилих приміщень з підстав наявності рішення суду про примусове повернення жилого приміщення попередньому власнику. Таким чином, відмова Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради у приватизації житлового приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , суперечить вимогам житлового законодавства, тому її слід визнати незаконною. Якщо орган місцевого самоврядування та приватизаційний орган зволікають з винесенням відповідних рішень, вони мають бути зобов`язані вжити усіх визначених законодавством заходів щодо приватизації та розглянути заяву про передачу спірного житла у приватну власність. Аналогічні висновки щодо ефективності зазначеного способу захисту права на приватизацію також було висловлено Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі №201/6092/17. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає втрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial