Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~27.03.2024\~року\~представник позивачки звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить розірвати шлюб між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] , стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені з червня 2021р., подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо. Між ними відсутній спір про поділ спільного майна та досягнута домовленість про місце\~проживання і\~утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] .\~Також представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати позивачки - на професійну правничу допому в розмірі 16000грн. та витрати щодо сплати судового збору - в розмірі 1211,2грн. \~ \~ \~ \~Сторони у судове засідання не прибули, представник позивача надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, що був повідомлений\~судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно.\~\~Крім того, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, оскільки відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що було видане повторно 20.04.2024р. Приморським відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного МУ МЮ (м.Одеса), 06.08.2019р. між громадянами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а/з№ [NUMBER] ), дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище " [PERSON] ". \~ \~ \~ \~Від цього шлюбу в сторін 30.10.2019р. народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 27.11.2019р. Киівським районним у місті Одесі відділом державної РАЦС ГТУЮ в Одеської області, а/з№1699, а.с.16), яка проживає, як стверджується у позові, - з матір`ю - позивачкою [PERSON] , спору між сторонами про місце проживання дитини не вбачається. \~ \~ \~ \~Спору про майно та місце проживання дітей між сторонами не вбачається, позивач просить про розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя в неї з відповідачем та втрату між ними почуття любові, виявивши твердий намір на припинення цих шлюбних відносин, повідомивши, що шлюбні відносини припинені, вони проживають окремо і спільного господарства не ведуть, тому відмова у розірванні шлюбу що порушить її права. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. \~ \~ \~ \~З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідача не надійшло заперечень на позов, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. \~ \~ \~ \~Що стосується стягнення витрат на користь позивача сулових витрат, то суд враховує висновки Постанови Пленуму ВС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно п.47,48 якої право на правову допомогу гарантовано ст.ст.8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16.11.2000р. №13-рп/2000; від 30.09.2009р. №23-рп/2009; від 11.07.2013р. №6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.ст.133,137,141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й в разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, що безпосередньо пов`язані з наданням правничої допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, тощо). \~ \~ \~ \~На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано договір №26/03 від 26.03.2024р. про надання правової допомоги, ордер пор надання правничої (правової) допомоги серії ВН 344389 від 26.03.2024р. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії№004286. У зв`язку з чим, вимоги позову про стягнення судових витрат в частині витрат на правничу допомогу в розмірі 16000грн. - підлягають задоволенню. Крім того, згідно правового висновку у постанові Великої Палати ВС у справі №910/12876/19 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а тому суд не вправі втручатися в ці правовідносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню судові витрати в розмірі сплаченого судового збору - 1211,2грн \~ \~ \~ \~

Outcome: approved