Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

17 травня 2024 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на їх утримання. В обґрунтування позову зазначено, що з 27.12.2023 року на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебувають діти, які опинились у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та її співмешканцем, який вважає себе біологічним батьком дітей, [PERSON] , в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дітей внесені зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується листами Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі від 26.12.2023 №1826/32.8-23, 1827/32.8-23, 1825/32.8-23. Під час перебування на профілактичному обліку з [PERSON] проводилась робота профілактично-виховного характеру щодо відповідального батьківства, вона ознайомлювалась з відповідальністю за ухилення від виконання батьківських обов`язків, про що свідчить її письмове пояснення від 20.12.2023. Малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є учнями Запорізької гімназії «Основа». Згідно з інформацією вказаного навчального закладу від 26.12.2023 та 25.03.2024, мати дітей, [PERSON] жодного разу в школі не з`являлась, класним керівникам рідко вдається зв`язатися з нею телефоном, її номер постійно змінюється. [PERSON] ніде не працює, родина має складне матеріальне становище. Педагогічний колектив і класні керівники неодноразово допомагали дітям протягом їхнього навчання в закладі освіти надавали одяг, канцелярське приладдя: зошити, альбоми для малювання, олівін, ручки, навіть допомагали матеріального. В 2020-2021 навчальному році [PERSON] та [PERSON] було надано два шкільні планшети для навчання (один планшет родина на даний час повернула). В 2021-2022 начальному році класний керівник 4-6 класу [PERSON] подарувала [PERSON] нетбук, але для навчання онлайн в синхронному режимі потрібен інтернет, якого в родині немає через скрутне матеріальне становище. Згідно інформації навчального закладу, мати дітей не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки. За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 27.03.2024 №0573/01-08, діти знаходяться під спостереженням центру з вересня 2017 року. Мати дітей останні півроку не відвідує медичний заклад з дітьми. До лікарів та адміністрації закладу щодо стану їх здоров`я не зверталась. Зі слів особи, яка вважає себе біологічним батьком дітей, [PERSON] , мати виїхала у село Запорізької області, адреса невідома. На даний час станом здоров`я дітей опікується [PERSON] , факт батьківства якого по відношенню до дітей документально не підтверджено. Під час відвідань дітей за місцем їх проживання 22.12.2023 та 22.03.2024 встановлено, що родина з 5 осіб проживає в маленькій кімнаті гуртожитку, яка потребує прибирання, наведення порядку, умови проживання стислі, місця для сну дітей невпорядковані, без постільної білизни, дитячий одяг брудний, невпорядкований, місць для приготування уроків у дітей немає-вчать уроки за маленьким столиком в коридорі. Під час останнього відвідання готових страв в родині не спостерігалось, наявні були тільки крупи та макаронні вироби. [PERSON] було запропоновано тимчасово влаштуватись з дітьми на проживання до комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» Запорізької міської ради», проте вона відмовилась. 07.12.2023 та 19.03.2024 до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надходили повідомлення про неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до дітей, з приводу чого з матір`ю дітей проводилась робота профілактично-виховного характеру. Згідно з письмовим опитуванням особи від 28.03.2024, який [PERSON] надала працівникам поліції, в якому вона повідомила, що її співмешканець [PERSON] вживає наркотичні речовини, виганяє її з житла, а також ображає та б`є. 28.03.2024 по відношенню до [PERSON] складений протокол за ч.1 ст.184 КУпАП (неналежне виконання батьківських обов`язків). 28.03.2024 та 02.05.2024 питання стану виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. [PERSON] наданий місячний термін для працевлаштування, зміни способу життя, наведення порядку у житлі, а також звернення до лікувального закладу з приводу обстеження дітей та з`ясування актуальної інформації щодо стану їх здоров`я. Втім, на друге засідання [PERSON] не з`явилася, причин неявки не повідомила. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. З метою захисту прав дітей позивач просить: позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування та опіку над дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти на їх утримання у розмірі 1/4 всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку ; передати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Представник позивача просив розглянути справу за наявними матеріалами справи, без його участі, позов задовольнити, про що подав заяву. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю, та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що позивач (відповідач) не з`явився в судове засідання без поважаних причин, в зв`язку з чим суд, урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, позивач (відповідач) повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 27.12.2023 року на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебувають діти, які опинились у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та її співмешканцем, який вважає себе біологічним батьком дітей, [PERSON] , в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листів Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі від 26.12.2023 за №1826/32.8-23, 1827/32.8-23, 1825/32.8-23 відомості про батька дітей внесені зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Під час перебування на профілактичному обліку з [PERSON] відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проводилась робота профілактично-виховного характеру щодо відповідального батьківства. Відповідач була ознайомлена щодо відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, про що свідчить її письмове пояснення від 20.12.2023. Відповідно до довідок Запорізької гімназії «Основа» від 26.12.2023 за №02-10/520, №02-10/521, №02-10/522 малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] навчаються в Запорізькій загальноосвітній школі I-III ступенів «Основа» Запорізької міської ради Запорізької області. Освітній процес з 01.09.2023 року організовано з використанням технології дистанційного навчання. Згідно з інформацією вказаного навчального закладу від 26.12.2023 та 25.03.2024, мати дітей, [PERSON] жодного разу в школі не з`являлась, класним керівникам рідко вдається зв`язатися з нею телефоном, її номер постійно змінюється. [PERSON] ніде не працює, родина має складне матеріальне становище. Педагогічний колектив і класні керівники неодноразово допомагали дітям протягом їхнього навчання в закладі освіти надавали одяг, канцелярське приладдя: зошити, альбоми для малювання, олівін, ручки, навіть допомагали матеріального. В 2020-2021 навчальному році [PERSON] та [PERSON] було надано два шкільні планшети для навчання (один планшет родина на даний час повернула). В 2021-2022 начальному році класний керівник 4-6 класу [PERSON] подарувала [PERSON] нетбук, але для навчання онлайн в синхронному режимі потрібен інтернет, якого в родині немає через скрутне матеріальне становище. Згідно інформації навчального закладу, мати дітей не в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки. За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 27.03.2024 №0573/01-08, діти знаходяться під спостереженням центру з вересня 2017 року. Мати дітей останні півроку не відвідує медичний заклад з дітьми. До лікарів та адміністрації закладу щодо стану їх здоров`я не зверталась. Зі слів особи, яка вважає себе біологічним батьком дітей, [PERSON] , мати виїхала у село Запорізької області, адреса невідома. На даний час станом здоров`я дітей опікується [PERSON] , факт батьківства якого по відношенню до дітей документально не підтверджено. Актами обстеження умов проживання дітей за місцем їх проживання від 22.12.2023 та 22.03.2024 встановлено, що родина складається з 5 осіб, які проживають в маленькій кімнаті гуртожитку. Кімната потребує прибирання, наведення порядку, умови проживання стислі, місця для сну дітей невпорядковані, без постільної білизни, дитячий одяг брудний, невпорядкований, місць для приготування уроків у дітей немає, вчать уроки за маленьким столиком в коридорі. Під час відвідування 22.03.2024 готових страв в родині не спостерігалось, наявні були тільки крупи та макаронні вироби. Матері дітей - [PERSON] було запропоновано тимчасово влаштуватись з дітьми на проживання до комунального закладу «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» Запорізької міської ради», проте вона відмовилась. 07.12.2023 та 19.03.2024 до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшли повідомлення про неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до дітей, з приводу чого з матір`ю дітей проводилась робота профілактично-виховного характеру. 28.03.2024 питання стану виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до її дітей розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. [PERSON] був наданий місячний термін для працевлаштування, зміни способу життя, наведення порядку у житлі, а також звернення до лікувального закладу з приводу обстеження дітей та з`ясування актуальної інформації щодо стану їх здоров`я. 02.05.2024 [PERSON] на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району не з`явилася, причини неявки не повідомила. Таким чином [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Відповідно до висновків від 10.05.2024 №01/01-36/0285 районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, ячк орган опіки та піклування, вважав за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватись і брати участь в її вихованні. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до ч. 8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Відповідно до ст. 141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав в даному випадку є ухилення батьком від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідност.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає встановленим, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання малолітніх дітей. Враховуючи інтереси дітей та матеріальний стан відповідача, забезпечуючи надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 гривень щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав та в розмірі 1211,20 гривень щодо позовних вимог про стягнення аліментів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved