Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в листопаді 2023 року звернулося з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0731681115. Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором. 22.06.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК`ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 60 387,50 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 55387,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Зазначають, що відповідач умови договору не виконує, а тому просять суд стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. - суму заборгованості за основною сумою боргу та 55387 грн. 50 коп. - суму заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати у виді судового збору. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15.01.2024 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач не заперечувала факт отримання споживчого кредиту 5000 грн. з терміном кредитування 30 календарних днів. За один день користування кредитом, кредитором встановлена відсоткова ставка у розмірі 1,75 %. За умовами договору позики поверненню підлягає 5000 грн. позики та 5250 грн. вартості кредиту, за умови неналежного виконання умов договору. Реальна річна ставка за кредитом становить 638,75 % річних у разі належного виконання умов договору або 1277,5 % річних при неналежному його виконанні. Вказані вимоги вважає несправедливими, а тому не заперечує проти стягнення суми позики та вартості кредиту. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «ІНФІНАНС» в якому просить суд визнати недійсним, в частині нарахування відсотків, договір надання позики на умовах фінансового кредиту від 29.03.2021 № 0731681115/1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНІФАКС» та [PERSON] . В своєму зустрічному позові позивач посилається на те, що у відповідності до Закону України від 12.05.1991 № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» умови договору, укладеного між позивачем та відповідачем є несправедливими, зокрема в частині встановлення вимоги щодо сплати позивачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції), у разі невиконання ним зобов`язань за вказаним договором. Правилами кредитування договору позики передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань за договором, в тому числі у разі прострочення строку повернення кредиту та сплати процентів, позичальник на вимогу позикодавця сплачує відсотки, виходячи з максимальної відсоткової ставки в розмірі 3,5 % від простроченої суми кредиту, за кожний день прострочення, а всього 1277,5 % річних. Вважає, що умови договору є несправедливими і суперечать принципам розумності і добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позивачу, як споживачу послуг, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 %) у разі невиконання/неналежного виконання ним зобов`язань за договором позики. Від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла відповідь на відзив в якій посилалися на те, що договір укладено сторонами відповідно до норм діючого законодавства, умовами спірного договору відповідали волевиявленню сторін, відповідач наявність боргу не спростував, а тому просили суд задовольнити позов. Ухвалою від 20.03.2024 року судом прийнято зустрічну позовну заяву та суд перейшов до розгляду справи в загальному позовному провадженні та по справі призначено підготовче засідання. Від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на зустрічний позов в якому посилалися на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною кредитних відносин, а лише має право вимоги стягувати суму заборгованості за відповідним кредитним договором. В даному випадку договір позики № 0731681115 від 29.03.2021 був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цього договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, просили в задоволенні позову відмовити. 07.05.2024 року по справі проведено підготовче засідання. В судове засідання представник за первісним позовом не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача. Представник відповідача за первісним позовом, проти первісного позову заперечував частково. Визнав суму заборгованості за тілом кредиту 5000 грн. та 5250 грн. заборгованість за відсотками як вартість кредиту. В задоволенні решти вимог первісного позову просив відмовити, а зустрічний позов просив задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом - ТОВ «ІНФІНАНС» в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявок не повідомив, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення представника відповідача за первісним, який є представником позивача за зустрічним, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, прийшов до таких висновків. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 30 листопада 2022 року № 619/598/21, які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що 29.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0731681115. Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором. Позичальник не заперечувала укладення договору та отримання самої позики. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). За нормою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно із статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979ц15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. З матеріалів справи судом встановлено, що 22.06.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК`ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22.06.2022 до Договоур факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 60 387,50 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 55387,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як убачається з матеріалів справи строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка 1, 75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності Пролонгації; Річна відсоткова ставка 638,75, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 2625 грн., за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 % за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; Номінальна відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими правилами; Номінальна річна відсоткова ставка 638,75 % застосовується у випадках передбаченими Правилами; Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 2650 грн., при використанні Номінальної відсоткової ставки; Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638, 75 % при використанні Номінальної відсоткової ставки. Максимальна відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Максимальна річна відсоткова ставка 1277,5 % застосовується за умови неналежного виконання умов договору; Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 5250 грн., за умови неналежного виконання умов договору; Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5 % за умови неналежного виконання умов договору. При цьому як убачається з паспорту споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, убачається, що кредит видається у розмірі 5000 грн. строком на 30 календарних днів, процентна ставка, відсотків річних 638, 75 річних (1, 75 % в день), загальні витрати за кредитом 2625 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі ) 7 625 грн. (а.с. 9) Як убачається з матеріалів справи позивачем нараховано відповідачу відсотки за спірним договором 55 387 грн. 50 коп. Однак, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Таким чином, позичальник мав право на нарахування відсотків за користування кредитом лише строком 30 днів. Відповідно до наданого позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунку заборгованості сума відсотків за користування кредитом за вказаний період становить 2625 грн. і орієнтовна вартість кредиту погоджена сторонами лише 7625 грн Враховуючи те, що позичальник не повернула тіло кредиту за спірним кредитним договором у суду є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми кредиту (тіла) в розмірі 5000 грн. Окрім того, враховуючи визнання відповідачем за первісним позовом неналежне виконання умов договору та з урахуванням визнання вимог по відсоткам в розмірі 5250 грн., суд вказаний розмір також стягує. Вказане також свідчить про факт визнання нею укладеного договору, наявності зобов`язань за таким договором та згоду із сумою нарахованих відсотків в розмірі 5250 грн. В задоволенні решти вимог первісного позову суд відмовляє. Щодо вимог зустрічного позову, суд зазначає таке.Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані включенням до договору 0731681115 положень, що суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів». Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач не надав належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до нього, оскільки при підписанні даних договорів [PERSON] ознайомилась та погодилась з їх умовами, а тому, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в спірному договорі несправедливих умов. Доводи зустрічного позову про встановлення відповідальності за невиконання умов кредитного договору у вигляді надмірно високих відсотків для позичальника не заслуговують на увагу. Так, враховуючи положення чинного законодавства про принцип свободи договору, позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із кредитним установами, якщо дійсно вважав встановлення сукупної вартості кредиту, відсотків за користування кредитом у зв`язку із порушенням зобов`язань несправедливими умовами, натомість [PERSON] погодилася на такі умови договору, підписавши їх зміст без будь-яких застережень, чим засвідчила свою згоду на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення позовних вимог зустрічного позову. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із статтею 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у сумі 455 грн. 57 коп.

Outcome: partial