Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересовані особи: Ананьївська міська рада, Подільська районна державна адміністрація Одеської області. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала в колективній власності бувшого КСП «Гандрабури» та яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0264528, виданим 26 квітня 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією. Заявник звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але державний нотаріус рекомендувала в судовому порядку вирішити питання щодо належності батькові сертифікату, оскільки при вивченні наданих заявником документів були виявлені розбіжності по батькові спадкодавця, а саме: в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0264528, вказано по батькові спадкодавця « [PERSON] » (мовою оригіналу), а в свідоцтві про смерть вказано « [PERSON] ». Враховуючи існуючі розбіжності в написанні по батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть та сертифікаті на право на земельну частку (пай), заявник не в змозі на даний час переоформити спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, тому звернувся до суду та просить встановити той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0264528, виданий 26 квітня 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією, виданий на ім`я « [PERSON] » (мовою оригіналу) належить [PERSON] . Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження. В судове засідання, призначене на 14 годину 00 хвилин 28 жовтня 2024 року, заявник, [PERSON] , не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Це підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.61). Водночас через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу за його заявою розглянути без його участі. Просить прийняти рішення, задовольнивши пред`явлені ним вимоги в повному обсязі (а.с.78). Представник заінтересованої особи, Ананьївської міської ради, в судове засідання не прибув та надав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, розгляд заяви залишає на розсуд суду та просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.53). Представник заінтересованої особи, Подільської районної державної адміністрації Одеської області, в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Це підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.59). Причини неприбуття суду не відомі, будь-яких заяв, клопотань не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву представника заінтересованої особи про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено заявником в справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Гандрабури Ананьївського\~району Одеської\~області,\~місце проживання\~зареєстровано за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.с.6, 47). [INFO] у віці 47 років помер батько заявника, [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 травня 1999 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.8). Факт родинних відносин, а саме те, що заявник є сином [PERSON] , підтверджується наявною в матеріалах справи ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 1999 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.9), згідно якого в графі «Батько» записаний « [PERSON] , молдаванин, громадянин України». Також в матеріалах справи міститься ксерокопія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника, сформованого 02 серпня 2023 року за № 00040789838. З вказаного витягу вбачається, що в графі «Відомості про батька» значиться: « [PERSON] , [INFO] , молдован, громадянин України, проживає: Україна, Одеська обл.., Ананьївський р., с. Гандрабури». Державна реєстрація народження була проведена відповідно до ст. 126 СК України (а.с.76-77). Згідно довідки № 650, виданої 14 червня 2023 року Ананьївською міською радою, померлий, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області по день смерті [INFO] (а.с.14). Судом з`ясовано, що згідно ксерокопії виписки\~з особового\~рахунку об`єкта\~погосподарського обліку\~№ 1172\~ з\~погосподарської книги\~№ 13\~Гандрабурівської сільської\~ради народних\~депутатів за\~період 1996-2000\~роки,\~до складу\~домогосподарства «Волочан\~Павел Никонор.\~гл.\~семьи» (мовою\~оригіналу)\~входить « [PERSON] ,\~21.07.1951г.,\~брат»,\~(мовою\~оригіналу),\~місце роботи\~значиться « [PERSON] » (мовою\~оригіналу)\~ (а.с.27-28). Згідно ксерокопії виписок з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку №797 та особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 799 з погосподарської книги № 9 Гандрабурівської сільської ради народних депутатів за період 1996-2000 роки, до складу домогосподарства « [PERSON] , [INFO] , гл. семьи» (мовою оригіналу), місце роботи значиться « [PERSON] » (мовою оригіналу) входить « [PERSON] , [INFO] , сын» (мовою оригіналу) (а.с.27-28).\~Крім того,\~вказаніксерокопії виписок з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № [NUMBER] та особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 799 з погосподарської книги № 9 містять відомості щодо актового запису про народження відносно [PERSON] - «з/а № 02 02.02.99» та щодо актового запису про смерть відносно [PERSON] «умер 13.05.99, з/а № [NUMBER] » (а.с.29-31). Згідно ксерокопії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку №1496 з погосподарської книги № 16 Гандрабурівської сільської ради народних депутатів за період 1996-2000 роки, до складу домогосподарства входить « [PERSON] , 21.07.1951г., гл. семьи» (мовою оригіналу), місце роботи значиться « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.32-34). Також судом встановлено, що до складу домогосподарства « [PERSON] , [INFO] , гл. семьи» (мовою оригіналу) згідно вище перелічених особових рахунків входить « [PERSON] , 05.01.1956г., гл. семьи» (мовою оригіналу). [PERSON] , [INFO] , є матір`ю заявника в справі. Як зазначає останній мати на спадщину не претендує, оскільки в шлюбі з батьком не перебувала. Любашівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 10 липня 2024 року за № 280/24.22-19 повідомив, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] відсутній (а.с.37-38). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності бувшого КСП «Гандрабури» розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказане право належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0264528, виданого 26 квітня 1997 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 06 серпня 1996 року за № 245, та зареєстрованого 26 квітня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1461 (а.с.10). Факт належності спадкодавцю, [PERSON] , вищевказаного права на земельну частку (пай), підтверджується ксерокопією листа Відділу № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 22 січня 2024 року за № 117/340-24 (а.с.17). У листі повідомляється, що згідно технічної документації по видачі державних актів колективному сільськогосподарському підприємству «Гандрабури» Ананьївського району Одеської області на право колективної власності на землю і на право постійного користування землею гр. [PERSON] включений в списки пайщиків КСП «Гандрабури», в списку значиться за № 1768 (ксерокопія витягу зі списку міститься в матеріалах справи (а.с.18-20)). Водночас зазначається, що гр. [PERSON] в списку членів КСП «Гандрабури» Ананьївського району Одеської області відсутній. Але разом з цим згідно з Книгами реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за гр. [PERSON] на території Гандрабурівської сільської ради Подільського (колишній Ананьївський) району Одеської області зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0264528, про що свідчить запис Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1461 від 26 квітня 1997 року, який виданий на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 06 серпня 1996 року за № 245. Наявна в матеріалах справи ксерокопія інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 73425617, виданої 02 серпня 2023 року Ананьївською державною нотаріальною конторою Одеської області, свідчить, що за життя [PERSON] заповіту не склав (а.с.12). 02 серпня 2023 року Ананьївською державною нотаріальною конторою Одеської області за заявою заявника, [PERSON] (а.с.71), була заведена спадкова справа за №284/2023 на спадкове майно [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (а.с.13). Листом державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] , від 23 вересня 2023 року за № 1577/02-14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , з причини розбіжностей по батькові спадкодавця в правовстановлюючому документі сертифікаті на право на земельну частку (пай), та свідоцтві про смерть. Водночас роз`яснено про можливість за відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтв про право на спадщину документів вирішити питання в судовому порядку (а.с.11). В п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~від 16.05.2013\~року за\~№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» значиться, що в разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення» (п. 1\~ст. 6). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 293 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у тому числі в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага на те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 зауважувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до листа Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК (натепер п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення для заявника з метою вирішення питання щодо переоформлення спадкового майна після смерті батька, в іншому порядку встановити факт належності вказаного сертифікату останній немає можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved