Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

10.10.2024 представник Прилуцька Н.М. звернулася до суду із заявою про ухвалення у справі №758/437/24 додаткового судового рішення про стягнення судових витрат. Заява обґрунтована тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04.10.2024 у справі №758/437/24 у задоволенні позову [PERSON] до Державного підприємства «Дослідний експериментально-механічний завод» про визнання факту мобінгу та зобов`язання вчинити дії відмовлено, а тому відповідач, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути з позивача на користь відповідача 24 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 16.10.2024 вказану заяву прийнято та призначено до розгляду з повідомленням учасників справи. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином. 18.10.2024 позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши при цьому, що його позиція щодо розподілу судових витрат викладена у його заявах по суті та клопотаннях, які містяться в матеріалах справи. 25.10.2024 представник відповідача Прилуцька Н.М. також подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.10.2024, ухваленим у цивільній справі №758/437/24, у задоволенні позову [PERSON] до Державного підприємства «Дослідний експериментально-механічний завод» про визнання факту мобінгу та зобов`язання вчинити дії відмовлено. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається із матеріалів справи, заяву про розподіл судових витрат подано представником відповідача в межах строку та в порядку, визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України. Так, у першій заяві по суті спору (відзиві на позовну заяву) відповідачем було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Крім того, в ході судового розгляду представником відповідача було подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн. Вирішуючи подану заяву по суті, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та постановах Верховного Суду: від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц; від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц; від 30.09.2020 у справі №379/1418/18. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Представник відповідача просить покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 24 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження адвоката Прилуцької Н.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №18 від 23.10.2018) як представника відповідача ДП «Дослідний експериментально-механічний завод» підтверджується ордером №1233358 від 26.07.2024. Представництво інтересів відповідача здійснювалось адвокатом Прилуцькою Н.М. на підставі укладеного між ними договору про надання правової допомоги (абонентське обслуговування) від 15.04.2024. Пунктами 4.1.-4.3. договору сторони погодили, що на визначення розміру гонорару об`єднання впливають результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. Гонорар об`єднання за надавану правову допомогу визначається з загального обсягу виконаної роботи адвокатом об`єднання або залученим адвокатом протягом місяця з розрахунку 2000 грн (дві тисячі гривень) за 1 годину (одна година). Остаточний розрахунок між об`єднанням та клієнтом за попередній місяць роботи об`єднання здійснюється до десятого числа місяця, на підставі акту приймання-передачі наданих послуг. Актом виконання робіт (надання послуг) №2 від 30.09.2024 підтверджується, що вартість наданих адвокатом послуг ДП «Дослідний експериментально-механічний завод» складає 24 000,00 грн. Відповідно до опису робіт, наведених у вказаному акті, адвокатом було надано, а клієнтом прийнято наступні послуги: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань - загальна вартість послуги 4000,00 грн.; - ознайомлення матеріалами, складання (підготовка), направлення відзиву на позовну заяву та заперечення - загальна вартість послуги 12 000,00 грн.; - складання (підготовка), направлення заперечень на позовну заяву та заперечення - загальна вартість послуги 6 000,00 грн.; - участь у судовому засіданні - вартість послуги 2 000,00 грн. У відповіді на відзив, поданій до суду 05.08.2024, позивач просив звільнити його від сплати витрат на правничу допомогу, посилаючись на положення ст. 136 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі, суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн. є завищеним, та вважає вірним стягнути такі витрати у розмірі 8 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved