Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач та її син є внутрішньо переміщеними особами. Відповідач не надає допомоги на утримання сина , тому звернулась з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини в розмірі частини всіх видів доходу. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2024 року позовна заява залишена без руху,надано термін для усунення недоліків. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти позову не заперечує. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст.\~141,\~155,\~180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. На підставі статті 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~принципу № 4 Декларації прав дитини,ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р.,ст.\~180,\~181,\~191 Сімейного кодексу України, як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини, отже, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Статтею 183 СК України\~передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. В поданій до суду позовній заяві позивач просить визначити розмір аліментів саме в частці від доходів відповідача. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачем подано письмову заяву про визнання позову. Суд, враховуючи обставини, передбачені\~ст.182 СК України, норми ст.206 ЦПК України, дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення повноліття підлягають задоволенню. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно норм\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідачем не надано суду доказів щодо підстав звільнення його від сплати судового збору. Відповідно до норм\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211 грн. 20 коп.

Outcome: approved