Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду перебувала вищезазначена справа. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Проте під час проголошення рішення суду не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правову допомогу. 29 жовтня 2024 року до суду надійшла заява від представника позивача про постановлення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" судових витрат в розмірі 10500 грн. На підтвердження понесених позивачем ТОВ "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" витрат на правничу допомогу представник позивача разом із заявою про постановлення додаткового рішення надав суду довіреність, акт про отримання правової допомоги та платіжну інструкцію на суму 10500 грн. Відповідач надала заяву про розгляд питання про винесення додаткового рішення без її участі, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу у зв`язку зі скрутним матеріальним станом, оскільки має на утриманні трьох малолітніх дітей. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що є необхідність в ухваленні додаткового рішення по справі із наступних підстав. Так відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, при визначенні суми відшкодування суд також має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Верховний Суд у своїй постанові № 808/1849/18 від 14.07.2021 року зазначив, що відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved