Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

представник заявника [PERSON] адвокат Василенко Т.В. в заяві просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка була двоюрідною бабусею [PERSON] та з дитинства була її опікуном. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.09.2002 [PERSON] у власності мала 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та була там зареєстрована. [PERSON] з 12.08.1988 зареєстрована у вищевказаній квартирі та з 19.09.2002 прийняла участь у приватизації квартири та отримала у власність частку. Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. з питанням прийняття спадщини та було зареєстровано спадкову справу. Однак у видачі свідоцтва про право власності їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які свідчать про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] 29.07.2024 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Представник заявника\~ [PERSON] \~ адвокат\~Василенко Т.В.\~ в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутності, вимоги за заявою підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Багачевської міської ради Черкаської області Чадний С.А. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить розглянути справу без участі заінтересованої особи за наявними матеріалами та винести рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заяву задовольнити повністю, вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобов`язана довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається,\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених статтею\~82\~цього Кодексу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/4 частці квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.09.2002 (а.с.18) та були там зареєстровані, що стверджується копією будинкової книги (а.с.21-26). [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14), яка була двоюрідною бабусею [PERSON] та з дитинства була її опікуном, що стверджується архівним витягом від 21.03.1974 (а.с.12) та копіями свідоцтв про народження, про смерть, про укладення шлюбу (а.с.9, 10, 13, 15). Після смерті [PERSON] [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. з питанням прийняття спадщини та було зареєстровано спадкову справу. Однак у видачі свідоцтва про право власності їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які свідчать про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] 29.07.2024 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.17), де запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Інших спадкоємців, що виявили бажання отримати спадщину після смерті [PERSON] немає. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (6 місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ч. 2 ст. 1258 ЦК України). Ст. 1264 ЦК України\~встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ст. 3 СК України\~передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, племінники, племінниці, тощо. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 \~ст. 1269 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, ст. 1268 та 1269\~ЦК України\~презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у ч. 3, 4 ст.\~1268, ст.\~1269,\~1270 ЦК України. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. П. 6 ст. 294 ЦПК України закріплено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ національними судами застосовується як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших), сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які містяться у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті. Спадковим майном\~на яке\~претендує [PERSON] \~є 1/4\~частина квартири,\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] та є невідділимою від вже належних заявнику 1/4 частини цієї ж квартири. Спадкодавець [PERSON] не мала власної сім`ї і єдиним спадкоємцем її майна є лише заявник. Не отримання заявником свідоцтва про право на спадщину полягає в неможливості належним чином довести факт постійного проживання зі спадкодавцем по день смерті останньої, при наявності інших похідних доказів такого факту, тому, підсумовуючи викладені обставини, та практику Європейського суду, встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] по день смерті останньої [INFO] для прийняття спадщини [PERSON] не суперечить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відтак, відсутній спір про право. Суд, вважає доведеним, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця ( [ADDRESS] ). Встановлення цього факту безумовно породжує юридичні наслідки для заявника. А тому, суд вважає за необхідним встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] .. Відповідно до ч. 7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved