Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на 1/2 частку квартири, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06.03.1993 Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, р. № 4-1006. Рідний брат [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , якому належала інша 1/2 частка вищезазначеної квартири, помер [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 03.11.2022. З відомостей, що знаходяться у Повному витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису від 10.05.2023 № 00039614127 про народження та Повному витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису від 10.05.2023 № 00039614177 про усиновлення, вбачається, що дітей у [PERSON] не було. З копії спадкової справи померлої [PERSON] вбачається, що заповіт остання не складала. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальних громад міста Харкова № 12-0002841-2022 від 25.10.2022 [PERSON] станом на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . З нею в зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] залишив заповіт, у якому зробив розпорядження щодо залишення всього його майна [PERSON] , а у разі його смерті до відкриття спадщини, неприйняття ним спадщини або відмови від її прийняття, вказане майно заповів [PERSON] . [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, про що складено заяву від 22.02.2023, зареєстровану у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 19, на користь [PERSON] . Спадкоємцем згідно поданої 22.02.2023 року заяви про прийняття спадщини, зареєстрованої по Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 20, являється [PERSON] . При цьому, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . [PERSON] згідно поданої 18.10.2022 року заяви про прийняття спадщини, зареєстрованої по Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 49 (спадкова справа № 28/2022), прийняв спадщину після смерті [PERSON] , але не встиг її оформити та помер [INFO] . [PERSON] у лютому 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіної С.З. з проханням відкрити спадкову справу за заповітом померлого [PERSON] . У зв`язку із можливістю видачі свідоцтва про право на спадщину лише після спливу 6-ти місячного строку після смерті особи, [PERSON] 17.08.2023 року звернувся до нотаріуса Мітякіної С.З. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлого [INFO] [PERSON] . Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність документів про шлюб [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом у квартирі [ADDRESS] . Дана обставина підтверджуються відомостями паспортів, а саме: згідно із паспортом [PERSON] , остання зареєструвала свої місце проживання у вказаній квартирі з 06.04.1970 року (єдина реєстрація місця проживання по день смерті), а [PERSON] - був зареєстрований у вказаній квартирі з 25.09.1985 року і по день смерті. Відповідно до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 30.06.2015 року, що укладений між КП «Харківводоканал» та [PERSON] , у п. 1.2. Договору вказано власника квартири та члени його сім`ї у кількості 2-х осіб - [PERSON] та [PERSON] . При цьому, [PERSON] та [PERSON] планували спільний відпочинок та звернулися до ФОП [PERSON] , який діє за дорученням від туроператора ТОВ «Джоін ап!», уклали договір про надання туристичних послуг № 89787 від 29.04.2019 щодо відпочинку на морі в готелі «Фортеця» (Херсонська область, Залізний порт) у період з 06.05.2019 по 20.05.2019. Також, згідно листа б/н від 03.11.2023 ТОВ «СВОЄЧАСНІСТЬ» у відповідь на запит адвоката повідомлено, що «що в базі даних міститься інформація про щорічне звернення до сервісного центру та виклик майстра за адресою: [ADDRESS] . Замовник послуг за вказаною адресою - [PERSON] , який здійснював оплату таких послуг майстру готівкою». Також, ТОВ «СВОЄЧАСНІСТЬ» надано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 15 від 06.05.2021 року, відповідно до якого дійсно за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] було надано послуги з чистки та заправки кондиціонеру фріоном. Даними відомостями підтверджується факт ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, між померлими [PERSON] та [PERSON] щодо утримання вказаної квартири. У медичних деклараціях [PERSON] № 0001-32М8-2Т00 та [PERSON] № 0001-К4Р8-2Т00, останні вказали один одного довіреними особами в разі настання екстреного випадку із пацієнтом. Водночас, [PERSON] та [PERSON] несли спільні витрати на утримання квартири, де вони проживали, деякі із квитанцій збереглися. На підтвердження факту спільного проживання суду надано фотокартки [PERSON] та [PERSON] зі спільного відпочинку, урочистостей тощо, осіб на фотокартках можна ототожнити з фотокартками, що містяться в паспортах [PERSON] та [PERSON] . Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є батьком позивача. З померлими [PERSON] та [PERSON] , які проживали однією родиною, він познайомився у вересні 2022 року. [PERSON] дбав про [PERSON] після перенесеного останньою інсульту. Померлі йому повідомляли, що вони мешкали у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , з 1985 року. [PERSON] звернувся до нього з проханням про допомогу. [PERSON] був постійно з ним на зв`язку, часто приїздив та допомагав продуктами харчування та медикаментами. В подальшому [PERSON] написав заповіт. Також [PERSON] зазначив, що допомагав [PERSON] з похоронами [PERSON] , після яких дізнався, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] поховав біля місця поховання [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що знала померлих [PERSON] та [PERSON] з травня 1998 року. Вони були її сусідами та вона не знала, що останні не перебували у зареєстрованому шлюбі, оскільки вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина та вели спільне господарство. [PERSON] доглядав [PERSON] . Свідок [PERSON] дав покази, що мешкає з 1969 року у будинку [ADDRESS] , та знав [PERSON] . У 1980 році, коли він пішов до армії, [PERSON] почала зустрічатись з [PERSON] . У 1986-1987 році він та [PERSON] отримали ділянки в кооперативі та з цього часу [PERSON] почав жити разом з [PERSON] . У подальшому вони купили мотоцикл, разом добудували дачу та жили однією сім`єю. В квартирі за адресою [ADDRESS] , мешкали постійно до дня смерті. [PERSON] брав участь у похоронах. Факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, а саме: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків з 01.01.2010 року по день смерті останніх також підтверджується показаннями допитаних у ході розгляду справи свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц). Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі № 639/7697/19 (провадження № 61-4709св21) вказано, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України). Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених в ЦК умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини) (див, зокрема, постанову Верховного Суду від 23 березня 2021 року в справі № 643/14592/18 (провадження № 61-15094св20). У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в період з 01 січня 2010 року до часу смерті [PERSON] , а саме 03.10.2022 року, у шлюбі з іншими особами не перебували. Позивачем до матеріалів справи подано належні докази на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , понад п`ять років. Крім того, допитані в судовому засідання свідки підтвердили фактичні шлюбні відносини між вказаними особами, позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене позивач надав достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факт проживання однією сім`єю протягом більш ніж п`ять років до дня смерті [PERSON] та [PERSON] , а доводи відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту їх спільного проживання суд вважає безпідставними та до уваги не приймає. За таких обставин, суд заявлені позовні вимоги задовольняє та встановлює факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , постійно проживав однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] з 01.01.2010 року до її смерті [INFO] за адресою [ADDRESS] . Доводи відповідача щодо відсутності в матеріалах справи постанови нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Як на тому наголошено у п. 23 постанова Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У матеріалах справи наявний лист приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мітякіної С.З. № 187/02-14 від 17.08.2023, в якому нотаріус зазначив що через відсутність документів про шлюб [PERSON] та [PERSON] , відсутні підстави для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , та запропонував позивачу звернутися до суду для встановлення фактичних шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] . Позивач звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON] та [PERSON] постійно мешкали однією сім`єю, і рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 у справі № 643/3354/23 вказані вимоги були задоволені, встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , постійно мешкав однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , до часу її смерті. Однак постановою Харківського апеляційного суду від 22.11.2023 у справі № 643/3354/23 вищевказане рішення суду було скасовано, заяву [PERSON] залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право. Таким чином, доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки спір переданий на розгляд суду, відповідач проти позову заперечує, що є ефективними засобом захисту прав позивача. Аргументи відповідача в частині того, що позивачем не доведено, що до спадкової маси, яка відкрилася після смерті [PERSON] , як спадкоємця четвертої черги після померлої [PERSON] нерухомого майна, яке належало померлій на час її смерті, входить квартира [ADDRESS] в цілому, а не її 1/4 частина, суд вважає безпідставними та до уваги не приймає, оскільки встановлення обсягу спадкового майна не входить до предмета доказування у даній справі. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved