Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси 05 липня 2024 року звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування в особі Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про збільшення розміру аліментів на дитину та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у період з 17 серпня 2013 року по 18 вересня 2018 року. Під час шлюбу [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2018 року, шлюб між ними розірвано. Після розлучення та припинення сімейних відносин, дитина залишилася проживати разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не спілкується та не бажає спілкуватись з сином, не приймає будь-яким чином участі у його вихованні та фінансовому забезпеченні. Судовим наказом № 219/7978/18 від 06.08.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.07.2018 року. В провадженні Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, перебуває виконавче провадження, та станом на 01.07.2024 рік заборгованість відповідача щодо не сплати аліментів складає - 23163 грн. 50 коп.. З моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання сина значно зріс, хлопчик росте, потребує постійної зміни одягу та взуття, потребує продуктів харчування, та таке інше. Відповідач ігнорує свої батьківські обов`язки, що передбачені чинним законодавством України, не виховує сина, не піклується про його здоров`я, навчання, навіть не намагається спілкуватися з дитиною, не цікавиться життям та розвитком дитини, не проявляє жодного інтересу до внутрішнього світу дитини, а тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , а також збільшити розмір аліментів, визначивши розмір у твердій грошовій сумі 25 000,00 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 липня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Від представника позивача - адвоката Буреги Л.С. надійшла до суду заява, в якій представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу у їх з позивачем відсутність. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом публікації оголошення на сайті «Судової влади», під час розгляду справи відзив не надав, будь яких заяв та/або клопотань також, поважності причин не явки до суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної адміністрації Одеської міської радиу судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також надав Висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських права. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було розірвано рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.09.2019 року. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15 червня 2016 року, серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Після розірвання шлюбу, дитина - [PERSON] , залишився проживати разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до довідки взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Місце проживання позивачки та дитини є орендована квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01 січня 2024 року. Відповідно до характеристики наданої «Бахмутська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 18 ім. Дмитра Чернявского» Бахмутської міської ради Донецької області, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався в школі з вересня 2020 року, в 2023- 2024 навчальному році учень закінчив 4 клас та був переведений до 5 класу. Наказ про відрахування учня від 11.06.2024 №23. За період навчання [PERSON] в закладі батько дитини зв`язок зі школою та класним керівником не підтримував, в роботі батьківських зборах участі не брав, навчанням сина не цікавився. Відповідно до довідки «Одеський ліцей з початковою школою та гімназією «Школа мрії» від 17.09.2024 [PERSON] зарахований до 5 класу. Декларацію від 19.09.2024р, про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з педіатром [PERSON] , укладено матір`ю дитини [PERSON] . Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданою Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 12.09.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має. Відповідно до службової характеристики [PERSON] займає посаду радіотелефоніст - планшетист відділення управління командира дивізіону взводу управління та радіолокаційної розвідки зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] . За час проходження служби у Збройних силах України зарекомендувала себе дисциплінованою військовослужбовицею. З реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України вбачається про те, що [PERSON] має стабільний дохід. Судовим наказом №219/7978/18 виданим Артемівським міськрайонним судом Донецької області 06.08.2018р, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.07.2018 року. Відповідно до Розрахунку заборгованості, виданого Бахмутським відділом державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області, заборгованість [PERSON] по аліментам, станом на 01.07.2024 рік, становить 23163,50 грн. Часткова сплата заборгованості, з моменту прийняття судом наказу, відбулась за рахунок примусового стягнення з соціальних виплат відповідача, добровільно відповідач аліменти не сплачував. Матеріали справи містять копію паспорта відповідача по справі [PERSON] , якою підтверджується що відповідач став громадянином Російської федерації, паспорт виданий 14.03.2023 року. Згідно Висновку органу опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної адміністрації ОМР від 27.09.2024 № 01-05-8/1265вх, третя особа вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої сина, [PERSON] , [INFO] . Також у Висновку зазначено, що 24.09.2024 спеціалістами органу опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. Матір`ю створено необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. У дитини є окрема кімната, ліжко, шафа, планшет, канцелярські приладдя, в наявності одяг та взуття по сезону відповідно віку. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі здійснено вихід 17.09.2024 для проведення оцінки потреб сім`ї/особи родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт оцінки потреб сім`ї. Мати здатна виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною. Встановлено також, що [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] , здійснює догляд за онуком, доки донька знаходиться на службі. [PERSON] підтвердила, що батько дитини не приймає участі у його вихованні, не спілкується, матеріально не підтримує. Консьєржем ЖК "Одеські традиції" [PERSON] та сусідкою [PERSON] , також надані свідчення про те, що родину [PERSON] знають вже більше року. Характеризують родину з позитивного боку. [PERSON] разом з сином приїхала з Донецької області, м. Бахмут восени 2022 року. Також їм відомо, що [PERSON] давно розлучена, чоловік не приймає участі в житті дитини. Батька дитини ніколи не бачили. Відповідно до довідки від 06.08.2024 № 7649/24.23-18, виданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про державну реєстрацію смерті відносно [PERSON] . Від [PERSON] , на адресу органу опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради жодної інформації, яка б підтверджувала його участь у вихованні та утриманні дитини, не надходило. Суд зазначає, що Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, як принципове положення визначила що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Роз`ясненнями, що викладені в п. п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , при відсутності заперечень чи перешкод позивача у спілкуванні батька з дитиною, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, а саме: не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у житті дитини та у повному матеріальному забезпеченні. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). При розгляді справи, судом не встановлено наявності у відповідача [PERSON] , бажання на спілкування з дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] виїхав з території України, більш того з 14.03.2023 року відповідач [PERSON] став громадянином Російської федерації. Суд враховує, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України і може бути підставою для позбавлення цієї особи батьківських прав щодо дитини. Так правозастосування узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Дослідивши поданий до суду Висновок органу опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної адміністрації ОМР від 27.09.2024 № 01-05-8/1265вх, суд вважає його достатньо обґрунтованим, таким що не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 171 Сімейного кодексу, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана під час розв`язання між батьками, іншими особами спору про її виховання, місце проживання, у тому числі про позбавлення батьківських прав. У даному випадку, враховуючи психоемоціанальний стан дитини, встановлений Протоколом індивідуальної психологічної консультації від 07 жовтня 2024 року, з`ясування думки дитини, за предметом позову, було здійснено психологом [PERSON] . Суд враховує наданий Протокол індивідуальної психологічної консультації від 07 жовтня 2024 року, з якого вбачається, що з дитиною - [PERSON] , проведено бесіду щодо позбавлення батьківських прав його батька, малолітній зазначив, що зв`язок з батьком втрачено близько трьох років тому, підтримувати відносини з батьком він категорично відмовляється, та не заперечує проти позбавлення його батька батьківських прав. Враховуючи вищенаведене, суд з врахуванням обставин справи, встановленого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомого нехтування ними, що підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, тривалості невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, доведеності винної поведінки відповідача, та з метою захисту інтересів дитини на забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одночасно, суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд, перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Під час вирішення спору щодо збільшення розміру аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статтею 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з статтями 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У вказаній нормі закріплено перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану; зміна сімейного стану; погіршення або поліпшення здоров`я. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судому постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21. Враховуючи вищезазначені норми законодавства, при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Судом не здобуто, а позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що майновий стан відповідача істотно покращився та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі, з часу видачі судового наказу від 06.08.2018, як і про погіршення або поліпшення стану здоров`я сторін. Так як обставини, які є підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем не доведені, тому на думку суду задоволенню в цій частині позовних вимог до задоволення не підлягають. Збільшення витрат позивача на утримання сина, в тому числі зростання цін, не є обставинами у розумінні ст. 192 СК України, які самі по собі надають право вимагати збільшення розміру аліментів. Крім того, суд вважає, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial