Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на будинок по [ADDRESS] (зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.08.2004 за №1233766 реєстратором Переяслав-Хмельницька районна державна нотаріальна контора). Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Усунути перешкоди у здійсненні права [PERSON] користування та розпорядження майна шляхом вилучення обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] на який було накладено заборону відчуження об`єктів нерухомого майна. Тип обтяження: заборона (архівний запис), Реєстраційний номер: 1233766, Підстава обтяження: повідомлення, б/н, Переяслав-Хмельницька Райсільгосптехніка, додаткові дані: Архівний номер: 2895453KIEV205, Архівна дата: 23.11.2000, Дата виникнення: 22.06.1970, №реєстра: 87262-2-95, внутр..№9С012F382CF14B2C4657. Власником будинку вказано: [PERSON] . Посилається на те, що рішенням виконкому міської ради депутатів трудящих №151-15 від 26 жовтня 1971 року йому була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м., під забудову житлового будинку по [ADDRESS] . Рішенням виконкому Переяслав-Хмельницької ради депутатів від 24 вересня 1973 року Про заміну земельної ділянки під забудову житлового будинку в зв`язку з проектуванням мережі водопроводу міста, житловий квартал в межах [ADDRESS] та Мала Підвальна під будівництво міських водопровідних споруд в кварталі, йому виділено земельну ділянку площею 600 кв.м., по [ADDRESS] , під забудову житлового будинку. 10 жовтня 1973 року межі земельної ділянки було виділено в натурі. Договором від 12 жовтня 1973 року вищевказану ділянку передано у безстрокове користування. Згодом позивач побудував на цій ділянці будинок та інші господарські споруди. 09 січня 1981 року державною комісією було прийнято в експлуатацію домоволодіння по [ADDRESS] . 18 лютого 1981 року домоволодіння було зареєстровано за позивачем на праві особистої приватної власності. З 03 березня 1981 року позивач був зареєстрований та почав проживати в вказаному будинку та проживає по теперішній час. Вказує, що згідно до даних Державного реєстру речових прав, він зареєстрував своє право приватної власності на дану земельну ділянку та є її власником. 28 серпня 2024 року позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою для проведення реєстраційних дій по домоволодінню. 30 серпня 2024 року позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки згідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна реєстрація обтяження заборона на об`єкт нерухомого майна житловий будинок, який знаходиться за даною адресою, та власником зазначено іншу особу. Так власником будинку вказано [PERSON] . Однак згідно витягу про зареєстрованих в будинку №1774 від 04 вересня 2024 року в будинку зареєстровано позивача та його дружину. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №397816, виданий 15 вересня 2010 року підтверджує, що власником земельної ділянки є позивач. Вказує, що він не має ніяких відкритих виконавчих проваджень та постанов про арешт належного йому майна. Хто такий [PERSON] позивачу не відомо. Ухвалою від 27 вересня 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Ухвалою від 15 жовтня 2024 року було вирішено перейти до розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб та зобов`язано позивача надати оригінали документів для дослідження в судовому засіданні. Позивач в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Завірені копії всіх документів, зазначених в позові, додав до клопотання. Відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на сайті Судової влади України, в порядку статті 128 ЦПК України. Представник Другої Переяславської державної нотаріальної контори направив на адресу суду заяву в якій не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача та додатково повідомив, що в нотаріальній конторі, відсутні відомості щодо накладення та зняття заборони №1233766. Також зацікавленою особою не було надано повідомлення Переяслав-Хмельницька Райсольгосптехніка та/або його правонаступника, про погашення позики, здійснити припинення обтяження в нотаріальному порядку в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є неможливим. Суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 та ч. 8 ст. 279 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 26 жовтня 1971 року [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 600 кв.м, під забудову житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується рішенням виконкому Ради депутатів трудящих №151-15. [INFO] [PERSON] рішенням виконкому Ради депутатів трудящих було замінено земельну ділянку на ділянку 600 кв.м по [ADDRESS] , в зв`язку з проектуванням мережі водопроводу міста, що підтверджується рішенням виконкому Ради депутатів трудящих від 24 вересня 1973 року. 09 січня 1981 року, згідно до Акту приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння, державною комісією було прийнято в експлуатацію домоволодіння по [ADDRESS] . 18 лютого 1981 року домоволодіння по [ADDRESS] було зареєстровано за позивачем на праві особистої приватної власності. Станом на 1981 рік [PERSON] були дотримані всі норми, які регулювали на той час питання набуття права власності, зокрема Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків та Постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року про Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків З 03 березня 1981 року [PERSON] зареєстрований в будинку, де він проживає по теперішній час. Відповідно до виписки з рішення Переяслав-Хмельницької міської ради народних депутатів №118 від 16 червня 1998 року, [PERSON] безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в постійне користування 600 кв.м, по [ADDRESS] . Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 29 лютого 2008 року позивачу безоплатно було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 600 кв.м, по [ADDRESS] . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК№397816, виданий 15 вересня 2010 року, підтверджує, що власником земельної ділянки є [PERSON] 28 серпня 2024 року позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно (реєстраційний №62664492). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №393028770 від 30.08.2024 реєстратору [PERSON] було надано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №397816, виданий 15.09.2010 року Переяслав-Хмельницької міської ради. 30 серпня 2024 року, рішенням №74825854 [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження. Так згідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна реєстрація обтяження заборона на об`єкт нерухомого майна житловий будинок, який знаходиться за адресою, що і будинок право на який заявлено, однак власником зазначено іншу особу. Зокрема, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на житловий будинок [ADDRESS] було накладено заборону відчуження об`єктів нерухомого майна. Тип обтяження: заборона (архівний запис), Реєстраційний номер: 1233766, Підстава: повідомлення, б/н, Переяслав-Хмельницька Райсільгосптехніка, Додаткові дані: Архівний номер: 2895453KIEV205, Архівна дата: 23.11.2000, Дата виникнення: 22.06.1970, № реєстра 87262-2095, внутр. №9СО12F382CF14B2C4657. Власником будинка вказано [PERSON] . 1978 року об`єднання Сільгосптехніка було перейменовано в районне виробниче об`єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства, а 19 березня 1986 року ліквідовано. 31 грудня 1995 року Переяслав-Хмельницьке РТП було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство Переяслав-Хмельницьке ремонтно-транспортне підприємство. 16 грудня 2005 року ВАТ Переяслав-Хмельницьке ремонтно-транспортне підприємство припинено у зв`язку із банкрутством, анульовано реєстрацію як платника податків. Станом на даний час Переяслав-Хмельницьке районне об`єднання Сільгосптехніка не має правонаступників. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, зазначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно відповіді Другої Переяславської державної нотаріальної контори здійснити припинення обтяження в нотаріальному порядку в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є неможливим. Станом на день розгляду справи іншого способу відновити порушені права позивача, як власника будинку та зняти наявну заборону окрім як за рішенням суду не має. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові були з`ясовані в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Позивачем було дотримано вимог чинного законодавства на час побудови житлового будинку, зареєстровано на нього право особистої приватної власності безпосередньо відразу після прийняття його в експлуатацію та по даний час. Будь-яких арештів на майно [PERSON] не накладалося, відкритих виконавчих проваджень відносно позивача немає. Датою виникнення підстав для реєстрації права власності за [PERSON] зазначено 22 червня 1970, тобто раніше, ніж було побудовано та прийнято в експлуатацію сам об`єкт нерухомості (будинок 1981 рік), на який право власності зареєстровано, що є неможливим. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, про які зазначено у позові та які містяться в долучених матеріалах, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. [PERSON] є учасником ліквідації на ЧАЕС 1 категорії а тому звільнений від сплати судового збору, що підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1) серії [NUMBER] . Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved