Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

короткий виклад обставин справи. 03.06.2024 [PERSON] звернулася до суду із позовом до Козівської селищної ради Тернопільської області, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] терміном на три місяці. Позовні вимоги мотивує тим, що матір позивача [PERSON] померла [INFO] . Після сметрі останньої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . Так як [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна після смерті її матері й не була зареєстрована за однією адресою все ж таки проживали разом, то у квітні 2024 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте Козівська державна нотаріальна контора в особі нотаріуса відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку із пропуском строку. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою оскільки після смерті спадкодавця вступила в управління спадковим майном, тому вважала, що вже прийняла спадщину. Тож просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. Позиція учасників справи. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник Козівської селищної ради Тернопільської області С. Добалюк в судове засідання не з`явилася, однак 21.06.2024 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого при вирішенні справи покладається на думку суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 24.10.2024 закрито підготовче провадження й справу призначено до судового розгляду по суті. Так як учасники справи подали письмові заяви по справі, в зв`язку з відсутністю заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України. Фактичні обставини справи. Так судом встановлено, що згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.1960, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] й [PERSON] /а.с. 5/. Як видно із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.04.2012 Ценівською сільською радою Козівського району Тернопільської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 15 /а. с. 4/. Згідно з\~довідки виконавчого\~комітету Козівської\~селищної ради\~Тернопільської області\~№ 01/01-114\~від 28.05.2024\~ [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею у житловому будинку зареєстрованих осіб не було /а. с. 8/. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві часткової власності (по частці) [PERSON] й [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою Комунального підприємства «Козівське бюро технічної інвентаризації» Козівської селищної ради від 05.03.2024 № 95 /а.с. 10/. Як видно з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76730148, виданого 24.04.2024 Бережанською державною нотаріальною конторою, спадкодавцем [PERSON] за життя не складено ні заповіту, ні спадкового договору /а. с. 6/. \~ Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76730151, виданого 24.04.2024 Бережанською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася /а.с. 7/. З постанови державного нотаріуса Козівської державної нотаріальної контори Гетьмана І. М. від 24.04.2024 № 83/01-16 видно, що позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за поновленням якого їй рекомендовано звернутися до суду /а. с. 9/. Тож судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак у встановлений законом строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини оскільки вступила в управління спадковим майном й вважала, що прийняла спадщину, а тому пропустила строк для звернення до нотаріуса із такою заявою. В свою чергу позивач бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, однак після смерті матері у шестимісячний строк не звернулася вчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була змушена звернутися до суду із даним позовом. Застосоване судом законодавство. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1269\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже право на спадщину виникає з моменту її відкриття, проте, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тож закон встановлює строк для прийняття спадщини шість місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1\~ст. 1270 ЦК України). У разі неподання заяви протягом цього строку спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину (ч. 1 ст. 1272 ЦК України), окрім випадку, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3\~ст. 1268 ЦК України).\~ Частиною 3\~ст. 1272 ЦК України\~визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно з Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 роз`яснено судам, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Проте необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року в справі №565/1145/17 зазначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Висновки суду за результатами розгляду даної справи. Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. [PERSON] на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері вказує на те, що після смерті останньої вступила в управління спадковим майном, має на нього усі документи, користувалася та розпоряджалася ним, а тому вважала, що вже прийняла спадщину. Однак достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала. На переконання суду, остання не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Окрім того, згідно з правової позиції Верховного Суду у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018 лише незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою для задоволення таких вимог. З моменту смерті спадкодавця й до подачі позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини минуло більше дванадцяти років, що є значним строком для його пропуску. Тож причини, у зв`язку із якими позивач не вживала заходів для прийняття спадщини протягом всього того часу в позовній заяві не зазначені, доказів на поважність пропуску строку не подано, а тому суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений із неповажних причин, оскільки протилежне із позовної заяви [PERSON] й долучених до неї документів не здобуто. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України). Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Outcome: dismissed