Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 18.06.2021 року вона уклала шлюб із відповідачем Від спільного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 08.11.2023 р. між нею та відповідачем шлюб розірвано. Жодної допомоги на утримання доньки зі сторони відповідача не надходить, аліменти він не платить, тому вона звернулась до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі та зазначила, що вона на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.21). Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання двічі повідомлявся шляхом надіслання ухвал та судових повісток на зареєстровану адресу проживання, але до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19), тому судом було здійснено виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади (а.а.22). В установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2023 року заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між сторонами був розірваний (а.с.5-6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №584 (а.с.4). Згідно довідки № 640 від 16.05.2024 року виданої виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеського району, Одеської області, [PERSON] 1996 р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має доньку [PERSON] , [INFO] , яка зі слів матері проживає з нею та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В даному випадку, позивач просить стягувати аліменти в стягувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2395 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2563 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що судом не встановлено, що у відповідача наявні інші непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідачем до матеріалів справи не було надано доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища, тому суд вважає, що відповідач, як батько малолітньої дитини зобов`язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 5000,00 гривень щомісячно. Зазначену суму, суд вважає не надмірною враховуючі ціни на продукти харчування, комунальні послуги та інше. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved