Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

У квітні 2024 року позивач Святошинська окружна прокуратура міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, стягнення шкоди заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд України. Позов обґрунтовано тим, що земельна ділянка кадастровий номер 8000000000:75:500:0019 площею 18,4376 га перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва. Земельна ділянка розташована у 51 кварталі 2 виділу Святошинського лісництва комунального підприємства «Святошинське ЛПГ», категорія земель - землі лісогосподарського призначення, код виду цільового призначення - 09.03, для цілей розділів 09.01-09.02, 09.04-09.05 та для збереження та використання земель природно - заповідного фонду. Відповідно до листа КП «Святошинське ЛПГ» від 19.09.2023 у відповідності до чинних матеріалів лісовпорядкування 2010 року квартал 51 Святошинського лісництва належить до земель лісового фонду КП «Святошинське ЛПГ» згідно чинних матеріалів лісовпорядкування 2010 року. КП «Святошинське ЛПГ» не надавалися в оренду чи користування земельні ділянки в межах 51 кварталу для розміщення гаражів чи інших споруд; звернення щодо надання дозволу на передачу у власність, оренду, розроблення технічної документації на земельні ділянки у кварталі 51 не надходили. Відповідно до листа НПП «Голосіївський» від 25.07.2023 територія 2 виділу 51 кварталу є складовою НПП «Голосіївський» як об`єкту природно - заповідного фонду згідно з Проектом землеустрою щодо організації та встановлення меж території природно - заповідного фонду Національного природного парку «Голосіївський» в межах Оболонського та Святошинського районів м. Києва. Згідно листа Департаменту захисту довкілля та адаптації до зміни клімату виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 12.09.2023 квартал 51 виділ 2 Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ» включений до територій та об`єктів природно - заповідного фонду Національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача. Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 29.02.2024 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:75:500:0019 площею 18,4376 га в межах 51 кварталу 2 виділу КП «Святошинське ЛПГ» чи її частина у власність чи користування фізичним чи юридичним особам не передавалася, [PERSON] до міської ради щодо отримання земельної ділянки не звертався. Водночас, під час досудового розслідування кримінального провадження № 12021100080001512 від 04.06.2021, матеріали якого виділені в окреме кримінальне провадження № 12023100080003766 від 26.09.2023, встановлено, що [PERSON] на території 51 кварталу 2 виділу Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ» здійснив самочинне будівництво об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів на самовільно зайнятій частині земельної ділянки площею 0,0227 га, яка розташована поблизу вул. Олевська, 3 у м. Києві, орієнтовні координати 50.28.56."N 30.20.36.0"E. Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.05.2023 на земельній ділянці в 51 кварталі 2 виділу Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ» розташований об`єкт незавершеного будівництва - група гаражних боксів в кількості 6 штук, які об`єднані в один комплекс. Під час огляду 29.06.2023 земельної ділянки в 51 кварталі 2 виділу Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ» із залученням спеціалістів ДЕІ Столичного округу, КП «Київський інститут земельних відносин» проведено обміри території під об`єктом нерухомого майна - нежитловою будівлею за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів та відповідно до плану - схеми (додаток до протоколу) встановлено, що останні займають площу 0,0227 га. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2024, який набрав законної сили 08.04.2024, у кримінальному провадженні №12023100080003766 від 26.09.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до земельних ділянок особливо цінних земель. Святошинською окружною прокуратурою м. Києва до Державної екологічної інспекції Столичного округу 31.07.2023 направлено листа щодо розрахунку збитків, спричинених самовільним зайняттям частини земельної ділянки на території природно - заповідного фонду в межах 2 виділу 51 кварталу Святошинського лісництва «Святошинське ЛПГ». Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно - заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки в межах кварталу 51 виділ 2 Святошинського лісництва «Святошинське ЛПГ», що є територією НПП «Голосіївський», на площі 0,0227 га шляхом розміщення недобудованого об`єкту нерухомого майна - будівлі за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів, розмір шкоди становить 163 119,6 грн. Таким чином, встановлено, що об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів є самочинним будівництвом та підлягає знесенню, також з [PERSON] підлягає стягненню шкода, спричинена порушенням законодавства про природно - заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки в межах кварталу 51 виділ 2 Святошинського лісництва «Святошинське ЛПГ», що є територією НПП «Голосіївський», на площі 0,0227 га шляхом розміщення недобудованого об`єкту нерухомого майна - будівлі за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів, в сумі 163 119,60 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючого суддю Ключника А.С. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 109). 28.05.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти позову зазначаючи на його необґрунтованості, оскільки гаражний комплекс на думку відповідача знаходиться поза межами земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:500:0019 і її цільове призначення не відоме (а.с. 119-121). 26.06.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 157-161). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд (а.с. 178). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник - адвокат Коваленко А.О. у судовому засіданні заявили клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та призначення у справі судової експертизи. Нормами частини другої статті 222 ЦПК України імперативно встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. З урахуванням вимог ст. 222 ЦПК України, судом залишено без розгляду вищезгадані клопотання. Щодо позовних вимог, відповідач та його представник заперечували проти заявленого позову наголошуючи, що гаражні бокси відповідачем зведені на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:75:500:0017 а не на земельній ділянці, з кадастровим номером 8000000000:75:500:0019, як зазначено позивачем у позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2024, який набрав законної сили 08.04.2024, у кримінальному провадженні №12023100080003766 від 26.09.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до земельних ділянок особливо цінних земель (а.с. 82-84). Святошинською окружною прокуратурою м. Києва до Державної екологічної інспекції Столичного округу 31.07.2023 направлено листа щодо розрахунку збитків, спричинених самовільним зайняттям частини земельної ділянки на території природно - заповідного фонду в межах 2 виділу 51 кварталу Святошинського лісництва «Святошинське ЛПГ». Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно - заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки в межах кварталу 51 виділ 2 Святошинського лісництва «Святошинське ЛПГ», що є територією НПП «Голосіївський», на площі 0,0227 га шляхом розміщення недобудованого об`єкту нерухомого майна - будівлі за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів, розмір шкоди становить 163 119,6 грн. Відповідно до ст. 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Відповідно до ст. 44 Земельного кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Відповідно до ст. 150 Земельного кодексу України до особливо цінних земель відносяться зокрема землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про природно - заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про природно - заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про природно - заповідний фонд України» національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Судом встановлено, що Указом Президента України від 27.08.2007 № 794/2007 (зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 30.10.2008 № 976/2008) на території м. Києва створено національний природний парк «Голосіївський». Встановлено площу земель зазначеного парку у розмірі 4524,52 га, у тому числі 1879,43 га, що вилучаються в установленому порядку в Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та надаються НПП «Голосіївський» в постійне користування, а також 2646,09 га земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів згідно з додатком. Указом в. о. Президента від 01.05.2014 № 446/2014 територію парку було розширено на 6462,62 га за рахунок земель КП «Святошинське ЛПГ» КО «Київзеленбуд» без влучення у землекористувача. Так, у 2014 році до складу НПП «Голосіївський» увійшла територія в межах 51 кварталу Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ». Разом з тим, відповідно до п. 1.2 Положення «Про Національний природний парк «Голосіївський», яке затверджене наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 28.08.2020 № 64, Парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно - освітньою, науково - дослідною установою і входить до складу природно - заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Парк створений з метою зберігання, відтворення і раціонального використання особливо цінних природних комплексів та об`єктів Київського Полісся, а також для поліпшення екологічного стану міста Києва (п. 2.1 Положення). Згідно п. 2.2 Положення основними завданнями Парку є: - збереження та відтворення цінних природних та історико-культурних комплексів та природних об`єктів Київського Полісся; - створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних комплексів та об`єктів; - організація та здійснення наукових досліджень, проведення екологічної освітньо-виховної роботи. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:75:500:0019 площею 18,4376 га, яка являє собою частину 51 кварталу КП «Святошинське ЛПГ», категорія земельної ділянки - землі лісогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки - для цілей підрозділів 09.01-09.02, 09.04-09.05 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, цільове призначення - 09.03 Для цілей підрозділів 09.01-09.02, 09.04-09.05 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду. У використанні земельної ділянки на підставі Закону України «Про природно - заповідний фонд України» на всій її площі 18,4376 га безстроково встановлені наступні обмеження - національні природні парки. Таким чином, територія 51 кварталу КП «Святошинське ЛПГ» розташована в межах Національного природного парку «Голосіївський» та належить до природно - заповідного фонду України. Як встановлено у кримінальному провадженні № 12023100080003766 від 26.09.2023, [PERSON] на частині території 51 кварталу 2 виділу Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ» (площа забудованої території - 0,0227 га) здійснив самовільне зайняття частини земельної ділянки та самочинне будівництво об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва. Відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» нове будівництво - це будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва. Відповідно до ст. ст. 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Нормами ст. ст. 90, 95, 102-1 Земельного кодексу України визначено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі та особи, які набули право користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованості активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За положеннями ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме: якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинно збудованим. Згідно ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. Відповідно до листа КП «Святошинське ЛПГ» від 19.09.2023 у відповідності до чинних матеріалів лісовпорядкування 2010 року квартал 51 Святошинського лісництва належить до земель лісового фонду КП «Святошинське ЛПГ» згідно чинних матеріалів лісовпорядкування 2010 року. КП «Святошинське ЛПГ» не надавалися в оренду чи користування земельні ділянки в межах 51 кварталу для розміщення гаражів чи інших споруд; звернення щодо надання дозволу на передачу у власність, оренду, розроблення технічної документації на земельні ділянки у кварталі 51 не надходили. Згідно листа НПП «Голосіївський» від 25.07.2023 територія 2 виділу 51 кварталу є складовою НПП «Голосіївський» як об`єкту природно - заповідного фонду згідно з Проектом землеустрою щодо організації та встановлення меж території природно - заповідного фонду Національного природного парку «Голосіївський» в межах Оболонського та Святошинського районів м. Києва. Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 29.02.2024 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:75:500:0019 площею 18,4376 га в межах 51 кварталу 2 виділу КП «Святошинське ЛПГ» чи її частина у власність чи користування фізичним чи юридичним особам не передавалася, [PERSON] до міської ради щодо отримання земельної ділянки не звертався. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права щодо земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:500:0019 площею 18,4376 га в межах 51 кварталу 2 виділу КП «Святошинське ЛПГ» чи її частини за [PERSON] не зареєстровані. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2024, який набрав законної сили 08.04.2024 року, у кримінальному провадженні №12023100080003766 від 26.09.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, а саме у самовільному будівництві будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до земельних ділянок особливо цінних земель. Відповідно до ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини вчинення самочинного будівництва [PERSON] об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 0,0227 га, що є частиною території 51 кварталу 2 виділу Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ» не підлягають доказуванню. За таких обставин, об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів, який збудовано на частині території 51 кварталу 2 виділу Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ» є самочинним будівництвом, оскільки він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, яка не передавалася Відповідачу у власність чи користування. Відповідно до ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України). Таким чином, самочинно збудована нежитлова будівля за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів з метою усунення перешкод територіальній громаді м. Києва у користуванні та розпорядженні частиною земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:75:500:0019 площею 18,4376 га в межах 51 кварталу 2 виділу КП «Святошинське ЛПГ», відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, підлягає знесенню. Щодо розрахунку розміру спричиненої шкоди. Відповідно до додатку 10 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» від 10.05.2022 №575, такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту, забруднення та засмічення їх територій нараховується за Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, з урахуванням Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами. За п. 7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, визначається Держекоінспекцією та її територіальними органами, Держгеокадастром та його територіальними органами або виконавчими органами сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом. Згідно п. 4 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою: Шс = Пс x Нп x Кф x Кі (1), де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів (у нашому випадку 0,0227 га); Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3 (44870 грн. за 1 га); Кф - коефіцієнт виду використання земель, визначений у додатку 4 (10); Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2020 та наступні роки, що розраховуються Держгеокадастром відповідно до статті 289 Податкового кодексу України (1,265); Шс = 0,0227*44870*10*1,265 = 12 884,64 грн. (Нп) Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» від 10.05.2022 № 575, індексація затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами проводиться згідно з Порядком проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що додається. Відповідно до Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575, розмір шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду, обчислюється з урахуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) та коефіцієнта, яким визначається особлива природоохоронна цінність територій та об`єктів природно-заповідного фонду за встановленою формулою: Ні = (Нп х І / 100) х 10 де Ні - розмір шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; Нп - такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної природно-заповідному фонду за одну одиницю, встановлена у додатках 1-12 до постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», (12 884,64 грн.); І - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків (індекс споживчих цін за 2022 рік згідно даних Державної служби статистики України становив 126,6%); 10 - коефіцієнт, яким визначається особлива природоохоронна цінність територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Ні = (12 884,64*126,6/100)*10 = 163 119,6 грн. Таким чином, розмір шкоди, спричиненої порушенням законодавства про природно - заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки в межах кварталу 51 виділ 2 Святошинського лісництва КП «Святошинське ЛПГ», що є територією НПП «Голосіївський», на площі 0,0227 га шляхом розміщення недобудованого об`єкту нерухомого майна - будівлі за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів, становить 163 119,60 грн. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, шкода, заподіяна порушенням законодавства про природно - заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття [PERSON] частини земельної ділянки в межах кварталу 51 виділ 2 Святошинського лісництва «Святошинське ЛПГ», що є територією НПП «Голосіївський», на площі 0,0227 га шляхом розміщення недобудованого об`єкту нерухомого майна - будівлі за ознаками гаражного комплексу із 6 боксів в сумі 163 119,6 грн. підлягає відшкодуванню останнім у повному обсязі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved