Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом вказуючи, що 16 серпня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 100698084. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 100698084, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. Таким чином, [PERSON] уклав Договір про споживчий кредит № 100698084 від 16.08.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000 грн. Відповідач належним чином не виконав кредитні зобов`язання, внаслідок чого, згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 13Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 100698084 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно позивачем набуто права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед позивачем, як новим кредитором становить 22 125,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5 000 грн., заборгованість за відсотками 16\~125 грн. та заборгованість за комісійними винагородами становить 1\~000 грн. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 22\~125,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання вчетверте не з?явився, про місце дату та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України». Причини неявки суду не відомі, заперечень проти позову, відзиву на позовну заяву та будь-яких інших заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник ТОВ "МІЛОАН" в судове засіданя не з`явився та про причини неяки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 100698084. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті. Таким чином, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит № 100698084 від 16.08.2021 року, згідно якого, відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5 000 грн., строком на 15 днів. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту становить 1 000 грн., яка нараховується за ставкою 20,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом становлять 1\~125,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Разом з тим, згідно п. 1.6-1.7 кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим договором фіксована. Відповідач прийняв умови кредитного договору та уклав Договір про споживчий кредит № 100698084 від 16.08.2021 року. ТОВ «МІЛОАН» на підставі платіжного доручення 31186561 було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок відповідача в сумі 5 000 грн. (а.п. 25). Згідно ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.\~205,\~207 ЦК України). Згідно п. 5 ч. 1\~ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»,\~електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені\~ЗУ «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію"). Вищенаведене узгоджується з правовими позиціями, які викладені у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 р. у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 р. у справі № 561/77/19. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно\~ЦПК України. Згідно\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», \~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні заявки-анкети для отримання кредиту, зробленої під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту позивача) вказується особа, яка створила таку заявку-анкету. Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Одноразовий ідентифікатор, яким підписаний договір, складається з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам\~ЗУ «Про електронну комерцію», а тому належними й допустимими доказами підтверджено факт укладення договору між сторонами. Судом встановлено, що вищевказаний договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора. Укладення між сторонами вищевказаного правочину відповідачем не оспорюється та підтверджується належними та допустимими доказами. Враховуючи, що згідно з п. 6.4-6.5 договору про споживчий кредит № 100698084 від 16 серпня 2021 року, з його укладенням сторони домовились, що укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. З доводів позивача встановлено, що ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання та надало відповідачу кредитні кошти у розмірі, вказаному у кредитному договорі, шляхом перерахування коштів на банківську карту відповідача, що відповідачем не спростовано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами вищевказаного правочину з приводу отримання відповідачем кредиту у ТОВ «Мілоан». Відповідно до\~ст. 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями п. 3.2.6 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Мілоан» має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Судом встановлено, що 12.11.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір факторингу № 13Т, згідно з яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру прав вимог, в тому числі відносно відповідача, [PERSON] в розмірі 22\~125,00 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 16\~125,00 - заборгованості за відсотками, 1\~000,00 грн. - заборгованість за комісією, що підтверджується Витягом з додатку до Договору факторингу № 13Т від 12.11.2021 року (а.п. 11). Згідно з ч. 1\~ст. 512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з\~ст. 514 ЦК України,\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України,\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений законом спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з\~ст. 1082 ЦК України,\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, божник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу відповідача було направлено досудову вимогу, в якій останнього повідомлено про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 100698084 від 16 серпня 2021 року. Згідно\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.\~525,\~526 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не здійснив погашення основної суми заборгованості та не повернув грошові кошти, отримані в кредит. З огляду на те, що [PERSON] , згідно укладеного з ТОВ «Мілоан» договору взяв на себе зобов`язання погашати кредит у визначений договором строк, та вказаний обов`язок ним був порушений, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення позики. Вирішуючи питання щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом суд бере до уваги наступні обставини. Відповідно до п. 1.3 договору про споживчий кредит № 100698084 від 16.08.2021 року, строк кредитування: 15 днів з 16.08.2021. У п. 1.4 передбачено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 31.08.2021. За умовами п. 4.2. договору про споживчий кредит, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2\~ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Згідно з п. 1.6. досліджуваного договору про споживчий кредит, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом, становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування. Копією договору відступлення прав вимоги № 13Т від 12.11.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» підтверджується, що ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги боргу за укладеним договором про споживчий кредит укладеного з [PERSON] . Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Діджи фінанс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем. Таким чином, суд всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1, 2\~ ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2\~ст. 137 ЦПК\~встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати позивачем судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Як встановлено ч. 8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом та детальний опис робіт (наданих послуг) від 10 травня 2024 року з якого вбачається, що позивач отримав послуги з правничої допомоги у даній справі в загальній сумі 6 000 гривень 00 копійок. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи та враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає, що стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved