Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах позивача ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 червня 2021 року, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 775302291. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №148 від 25.08.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №775302291. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 775302291 від 20.06.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, до позивача перейшло право грошової вимоги в сумі 48240 грн., з яких 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33240 грн сума заборгованості за відсотками. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 48240 грн., згідно кредитного договору № 775302291 від 20.06.2021 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 04 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно поданої заяву, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено даними Укрпошти - штрихкод 0600292883916. Разом з тим, відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 30.10.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 20.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 775302291 (а.с.5-8). Із позовної заяви вбачається, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 775302291 від 20.06.2021 року. Проте, позивачем не надано суду примірник такого договору, він зазначений лише в описовій частині позову. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеною між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», договір факторингу викладено у новій редакції, однак строк дії договору не визначений в даній угоді (а.с. 9-11). 20.06.2021 року, тобто після укладення зазначеного договору факторингу та додаткової угоди до договору факторингу, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з [PERSON] кредитний договір № 775302291 (а.с. 5-8). 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 775302291 від 20.06.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року (а.с.12-14). Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, до позивача перейшло право грошової вимоги в сумі 48240 коп., з яких 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33240 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 14). Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений 20.06.2021 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу та після укладення 31.12.2020 року додаткової угоди до договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав фактору ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Крім того, вищезазначений договір факторингу не наданий позивачем суду, а тому факт передачі права вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» не підтверджений належним чином. І лише 20.10.2022 року на підставі договору факторингу ТзОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Отже, до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 775302291, оскільки кредитний договір був укладений 20 червня 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Таліон Плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто до укладення кредитного договору. Виходячи з вищевказаного, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позивачем позову, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем, не довів своє право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 20.06.2021 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». На підставі ст.ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed