Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78138575. У відповідності до договору позикодавець надав [PERSON] грошові кошти в позику, які вона зобов`язалася повернути у визначеній договором сумі та строк. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало права вимоги до боржників ТОВ ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 31570 грн., з яких 7200\~грн. - зборгованість за основною сумою боргу; 24370 грн. - сума заборгованості за відсотками. 19.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №31550-12/2023 за умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти на банківську карту. 29.04.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29042024 у відповідності до якого ТОВ «Аванс кредит» за плату передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 4000, 00 грн., з яких 1000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 3000,00 грн. заборгованість за відсотками. 15.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24967-12/2023 згідно умов якого вона отримала кредит у безготівковій формі на банківський рахунок. 29.04.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29042024 у відповідності до якого ТОВ «Аванс кредит» за плату передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16000, 00 грн., з яких 4000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 12000,00 грн. заборгованість за відсотками. Також 15.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24938-12/2023 згідно умов якого вона отримала кредит у безготівковій формі на банківський рахунок. Після відступлення права вимоги за договором факторингу №29042024 від 29.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16000, 00 грн., з яких 4000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 12000,00 грн. заборгованість за відсотками. 15.11.2013 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00183/0011XSGF. Підписавши договір [PERSON] зобов`язалася використати надані в його межах грошові кошти на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. 24.10.2023 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу із відступленням прав вимоги за кредитними договорами у відповідності до якого ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 2439, 66 грн., з яких 1512, 05 грн. заборгованість в частині непогашення кредиту; 927, 61 грн. заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Після відступлення прав вимоги [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Загальна сума заборгованості за кредитними договорами становить 70009, 66 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуєтся надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 11.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78138575 відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 10\~000,00 грн. строком на 30 днів. У відповідності до п. 2 Договору базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 2, 70 % на день; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 2333, 95 % (а.с.110). Згідно п. 1 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників (а.с.13-18). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи правовідносини за договором позики № 78138575 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] виникли 11.07.2023, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, таким чином на час укладення договору факторингу у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було відсутнє право вимоги до [PERSON] за договором позики №78138575, оскільки відповідачка, на час укладання договору факторингу не була боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором. Крім того, на час укладення такого Договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договором факторингу від 14.06.2021. Також, хоча ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладалися додаткові угоди щодо відступлення прав грошової вимоги 28.07.2024 та 20.03.2024, сам договір факторингу від 14.06.2021 та додаткові угоди не містять положень про право майбутньої вимоги. Таким чином, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 78138575. Крім того, витяг з Реєстру боржників № 20 від 20.03.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 про заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 78138575 в сумі 31570,00 грн, підписаний та скріплений печаткою лише ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», однак без підпису і печатки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 не набуло право вимоги до [PERSON] за договором позики, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а тому підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості в сумі 31570,00 грн. відсутні. Заявляючи вимогу про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 2439, 66 грн. позивач зазначає про укладення між АТ «Кредобанк» та [PERSON] кредитного договору №00183/0011XSGF. З досліджених матеріалів справи вбачається, що 15.11.2013 [PERSON] було укладено кредитний договір №00183/0011XSGF не з АТ «Кредобанк», а з АТ «Платинум Банк». Згідно умов договору банк надав [PERSON] міжнародну платіжну карту із встановленим кредитним лімітом 5000, 00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом - 29, 99 % річних (а.с. 49). На підтвердження переходу права вимоги за договором позивач надав договір факторингу, укладений 24.10.2023 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» №24102023 (а.с.52-55). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно дост. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст. статті 80, ч.1 ст.81, ст. 89 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребовування доказів судом у випадках, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів. Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Вищевказані процесуальні обов`язки позивачем не виконані, оскільки жодних доказів, які підтверджують зміну найменування АТ «Платинум Банк» на АТ «Кредобанк» матеріали справи не містять. Також на підтвердження позовних вимог позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують факт укладення кредитного договору [PERSON] із АТ «Кредобанк», а також надання відповідачці кредитних коштів у розмірі, які були передбачені кредитним договором, та переходу прав вимоги від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому суд приходить до висновку, що позивач не довів наявність заборгованості у розмірі, вказаному у наданих ним розрахунках за кредитним договором, а також переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №24967-12/2023 відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 4000, 00 грн. строком на 120 днів. (а.с.30-35). 15.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №24938-12/2023 відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 4000, 00 грн. строком на 120 днів (а.с.36-41). 19.12.2023 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №31550-12/2023 відповідно до умов якого [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 1000, 00 грн. строком на 120 днів (а.с.24-29). У відповідності до п. 1.4.1 вищезазначених договорів відсоткова ставка за користування кредитом становить 2, 50 % на день. Згідно п. 4.1.2 Договорів, у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту. Також згідно умов договору товариство має право відступити право вимоги за договором третій особі. 29.04.2024\~між ТОВ\~«Аванс кредит»\~та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~укладено договір\~факторингу №29042024\~за умовами\~якого ТОВ\~ФК «ЄАПБ»\~набуло право\~грошової вимоги\~до [PERSON] \~за договорами\~про надання\~фінансового кредиту\~в загальній\~ сумі\~36\~000\~грн.,\~з яких:\~4000\~грн.\~за договором\~№31550-12/2023\~(1000\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом\~та 3000\~грн.\~ заборгованість\~за відсотками);\~ 16000, 00 грн. за договором №24967-12/2023 ( 4000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 12000,00 грн. заборгованість за відсотками); 16000, 00 грн. за договором №24938-12/2023 ( 4000, 00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 12000,00 грн. заборгованість за відсотками) (а.с.42-46). Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки за договорами, укладеними із ТОВ «Аванс кредит», остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушила умови кредитних договорів,укладених із ТОВ «Аванс кредит», добровільно заборгованість не сплатила, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №31550-12/2023, №24967-12/2023 та №24938-12/2023 слід задовольнити та стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 36000,00 грн. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову.

Outcome: partial