Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Вимоги позову мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 2010 року. У 2014 році одружилися. У сторін народилися доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2017 році позивач побачила ознаки алкогольної та наркотичної залежності у чоловіка, тому восени 2018 року вона вирішила для власної безпеки та безпеки дітей розійтись із чоловіком і переїхала з дітьми проживати окремо. У 2020 році шлюб між сторонами було розірвано. Також, із відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частка від його доходів на утримання дочок. У 2020 році у позивача почались відносини із [PERSON] . Вона переїхала до нього проживати в Одесу і зараз вони разом із дітьми проживають у цивільному шлюбі. Він бажає вдочерити дітей. Відповідач із дочками не спілкується, не приїжджає до Одеси для спілкування з ними, вони не спілкуються й іншим чином. Молодша донька взагалі його не сприймає як батька. Згідно рішень Южноукраїнського міського суду Миколаївської області відповідач неодноразово в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в квартирі вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 червня 2020 року у справі №486/766/20 дії [PERSON] кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство щодо дружини. Також, біологічний батько дітей не сплачує аліменти на їх утримання близько чотирьох років та має велику заборгованість. Наразі малолітні доньки проживають разом із матір`ю та її чоловіком в квартирі у місті Одеса, що належить [PERSON] . Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року провадження у справі було відкрито. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року, було витребувано від Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач не скористався правом надання відзиву. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача, не заперечували щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання останнього. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, при цьому до суду подано заяву про проведення судового засідання без участі уповноваженого представника. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, не подав до суду відзив, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.06.2020 року. Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Судовим наказом від 19.05.2020 року по справі №486/468/20 з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частка від його доходів. Згідно постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 лютого 2020 року у справі № 486/290/20 [PERSON] знаходячись в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в квартирі вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Згідно постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 березня 2020 року у справі № 486/53/20 [PERSON] вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою. Згідно постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 березня 2020 року у справі № 486/133/20 [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 04.01.2020 року о 21.25 год. та 18.01.2020 року о 19.00 год. вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою. Згідно постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року у справі №486/83/20 [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на третьому поверсі під`їзду, гучно стукав у вхідні двері квартири, де мешкає дружина, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Згідно вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 червня 2020 року у справі №486/766/20 дії обвинуваченого [PERSON] кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо дружини, що призводить до фізичних або психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.08.2023 року, складеним виконавцем Шевченко В.М. відповідач на липень 2023 року має заборгованість по аліментам 264 308,38 грн. На даний час діти проживають разом із матір`ю та її чоловіком в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] згідно свідоцтвом про право власності та свідоцтвом про право на спадщину. Згідно довідки від 19.09.2023 року [PERSON] працює в ТОВ «Нова пошта». Згідно довідки про доходи від 15.09.2023 року [PERSON] отримує достойну зарплатню достатню для утримання родини. Згідно характеристики з місця роботи [PERSON] характеризується позитивно на роботі. Згідно довідки Одеського міського ліцею №60 від 22.09.23 року №678 позивач приймає активну участь у шкільному житті. [PERSON] забирає мати або [PERSON] . Батько доньок у школі не з`являвся. Згідно довідки Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» №3 вихованням, оплатою та харчуванням займалась мати та її цивільний чоловік - [PERSON] . Батька доньки ніколи у садку не був. Згідно характеристики від 19.09.2023 року [PERSON] , яка є рідною тіткою позивача, батько дітей у вихованні та забезпеченні дітей участі ніколи не брав. Ведучи нездоровий образ життя він неодноразово влаштовував скандали в присутності дітей. Все що заробляв витрачав на випивку. Аліменти не платив, життям дітей не цікавився. В свою чергу на даний час піклується про сім`ю [PERSON] , який став для дітей справжнім батьком. Згідно характеристики від 16.09.23 р. [PERSON] мати та її цивільний чоловік постійно проводять час з дітьми. Рідного батька ніколи не бачила. Згідно характеристики [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проводять постійно час із дітьми на дитячому майданчику. Рідного батька ніколи не бачила. Згідно характеристики від 20.09.23 р. [PERSON] [PERSON] та [PERSON] виховують дітей разом. Молодша донька називає [PERSON] «тато». Про рідного батька ніколи не чула, він ніколи не з`являвся за місцем проживання. Згідно характеристики [PERSON] вихованням дітей займаються [PERSON] та [PERSON] . Біологічний батько з дітьми зв`язок не підтримує, за адресою їх проживання ніколи не з`являвся. Згідно довідки КНП «Міський психіатричний диспансер» від 15.09.2023 р. [PERSON] не має проявів психічних розладів. Згідно довідки КНП «Одеський обласний медичний центр психологічного здоров`я» від 15.09.2023 р. [PERSON] на наркологічному та психіатричному обліку не значиться. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається та не спростовано під час судового розгляду, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дочок, не забезпечує дітей матеріально, не спілкуються з ними та не цікавляться їх життям. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року № 16, складання письмових висновків органів опіки і піклування та їхню участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] свідомо ухиляється від виконання батьківський обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітям, не турбується про стан її здоров`я. Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачу виконувати обов`язки по вихованню дитини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 відсоток за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини, матеріали справи не містять у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за аліментами, котра підтверджується розрахунком від 16.08.2023 року, станом на 31.07.2023 року, заборгованість по сплаті аліментів складає 264 308,38 грн. Звертаючись до суду, позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого загальна сума неустойки (пені) складає 265 512,62 грн. Однак, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить стягнути пеню у розмірі 100% заборгованості у розмірі 264 308,38 грн. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] пред`явлені до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню судом. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, а саме суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1073,60 грн. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2643,08 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved