Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. У листопаді 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соврас О. Ю. (далі - приватний нотаріус КМНО Соврас О. Ю., третя особа), про визнання права власності на спадкове майно. Позовну заяву [PERSON] обґрунтовувала тим, що після смерті чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема: земельну ділянку площею 0,0478 га, кадастровий номер 8000000000:90:155:0145, розташовану за адресою: [ADDRESS] та садовий будинок розташований на цій земельній ділянці, який побудований та введений в експлуатацію в 1992 році. 07.11.2017 приватний нотаріус КМНО Соврас О.Ю. відкрила спадкову справу щодо майна [PERSON] та здійснила реєстрацію спадкового майна на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:90:155:0145, видавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок, побудований та введений в експлуатацію в 1992 році, постановою від 19.08.2019 відмовила, пославшись на відсутність правовстановлюючих документів, а також відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно адреси, яка зазначена в державному акті на земельну ділянку та у витязі з Державного земельного кадастру. Позивач указує, що спадкове майно, яке залишилося після смерті її чоловіка належить їй на праві власності, як спадкоємиці за законом, яка не повинна мати жодних перешкод у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном. Пославшись на пункт 4.17 Положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 травня 2013 року № 337/9394, за відсутності правовстановлюючого документу на садовий будинок у садовому товаристві, позивач указує, що немає можливості звернутись із заявою про присвоєння поштової адреси про яку йдеться у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки однією із вимог подання заяви щодо адреси, є завірена в установленому порядку копія правовстановлюючого документа на об`єкт нерухомого майна, а відсутність такого документу позбавляє її можливості провести всі необхідні реєстраційні дії щодо спадкового майна. Вказує, що вирішити спір у позасудовому порядку вона позбавлена можливості. З урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог від 25.09.2024, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , а саме на садовий (дачний) будинок у садовому товаристві «Дружба-2», розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:90:155:0145, площею 0,0478 га. В судовому засіданні 29.04.2024 позивач вимоги позову підтримала та просила позов задовольнити, посилаючись на доводи, якими він обґрунтований та письмові докази. 30.10.2024 позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов та врахувати її письмові пояснення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. У відзиві просив врахувати положення ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ухвалити рішення, згідно з нормами чинного законодавства України. Третя особа подала заяву про розгляд справи у її відсутність. У письмових поясненнях указала, що зареєструвати право власності померлого на садовий будинок згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, неможливо, оскільки для реєстрації надається, зокрема, документ, що підтверджує факт набуття спадкодавцем права власності на майно, документ про присвоєння адреси. Документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси не вимагається у разі державної реєстрації права власності індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі прав. У довідці, виданій на ім`я померлого [PERSON] , в державному акті на земельну ділянку, виданому Київською міською радою, та у витязі з Державного земельного кадастру зазначено адресу: [ADDRESS]. Але така вулиця відсутня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи 20.11.2023 ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків (том 1, а.с.44-45); 06.12.2023 позивач подала заяву про усунення недоліків (том 1, а.с. 49-51); 07.12.2023 ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання (т. 1, а.с.92-93); 02.01.2024 третя особа подала письмові пояснення (т. 1, а.с.99-100); 10.01.2024 Київська міська рада подала відзив (том. 1, а.с. 110-112); 24.01.2024 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та від приватного нотаріуса КМНО Соврас О.Ю. (том 1, а.с. 117-118); 05.02.2024 від приватного нотаріуса КМНО Соврас О.Ю. надійшла копія спадкової справи (том 1, а.с. 134-207); 15.02.2024 від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшла копія інвентаризаційної справи (том 1, а.с.209-227); 21.02.2024 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (том 2, а.с. 2-3); 11.04.2024 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (том 2, а.с. 28-29). 04.07.2024, 25.07.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення (том. 2 а.с. 70-72, 76-82). 25.09.2024 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (том. 2 а.с. 107-109). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним доказам як у їх сукупності так і кожному окремо, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналіз норм цієї статті дає підстави для висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із копії спадкової справи № 14/2017, відкритої 07.11.2017 після померлого [INFO] [PERSON] (том 1, а.с.135-206), встановлено таке: - 27.05.1970 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб; - [INFO] помер [PERSON] ; - 07.11.2017 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини; - згідно з довідкою, виданою обслуговуючим кооперативом «Садівниче товариство «Дружба-2» Дарницького району м. Києва, [PERSON] є власником садового будинку [ADDRESS] ; рішенням виконкому Київської міської ради від 23.03.2000 № 52-4/773 відведено земельну ділянку для будівництва СБ (ДБ); сума внесків за садовий будинок у розмірі 100 грн сплачена 01.12.2006 у повному обсязі; рішенням Київської міської ради від 01.12.2006 №4385 (ВЕІ № 164257) передано у приватну власність земельну ділянку; садовий будинок № [NUMBER] в СТ «Дружба-2» побудований господарчим способом 1992 року та введений в експлуатацію 1992 року; - 01.12.2006 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0478 га, розташованої на [ADDRESS] (с/т «Дружба-2»); - із інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.02.2018, складеної на вимогу приватного нотаріуса, встановлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, садовий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований; - відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 10.01.2008, серія ЯЖ № 018495, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0478 га, розташованої на [ADDRESS] (с/т «Дружба-2»); - 22.09.2018 приватний нотаріус КМНО Соврас О.Ю. видала свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю [PERSON] на майно, належне спадкодавцю [PERSON] , яке складається із земельної ділянки площею 0,0478 га, розташованої на [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:90:155:0145, (с/т «Дружба-2»), що належить спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 10.01.2008, серія ЯЖ № 018495; - із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 09.11.2017, встановлено, що земельна ділянка площею 0,0478 га, кадастровий номер 8000000000:90:155:0145, розташована на [ADDRESS] , є приватною власністю; з цільовим призначенням: для колективного садівництва; землі сільськогосподарського призначення для ведення садівництва; - приватний нотаріус КМНО Соврас О. Ю. постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.08.2019 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на садовий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] з тих підстав, що право власності померлим на садовий будинок хоч і набуте, але за життя не було зареєстровано, а спадкоємець не має можливості надати документ, який встановлює право власності на це нерухоме майно. Крім того, зареєструвати право власності померлого на садовий будинок у порядку пункту 66 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 неможливо, оскільки назва вулиці, вказана у довідці с/т «Дружба-2», у державному акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з Державного земельного кадастру, відсутня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 19.12.2008 Київське міське бюро технічної інвентаризації склало технічний паспорт на садовий (дачний) будинок у садовому товаристві «Дружба-2» за адресою: [ADDRESS] (два) (том 1, а.с.20- 32). Із копії інвентаризаційної справи № 109561 від 05.02.2009, встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] (два) у м. Києві, с/т «Дружба-2» містить, зокрема, план поверхів будинку, журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщення, довідку про те, що цей будинок побудований господарським способом та введений в експлуатацію 1992 році (том 1, а.с.210-225). Листом від 02.09.2021 № 055-20013 Департамент містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації повідомив [PERSON] , що внесення інформації щодо реєстру адрес, який розроблений в місті Києві згідно з Положенням про реєстр адрес у м. Києві, затверджений рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 № 337/9394, та Тимчасовим порядком присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.06.2011 року № 1094, здійснюється на підставі розпоряджень відповідної районної в місті Києві державної адміністрації (щодо присвоєння адрес житловим будинкам) та наказів Департаменту містобудування та архітектури (іншим об`єктам нерухомого майна). Після затвердження містобудівної документації, яка визначить шляхи розвитку території СТ «Дружба-2», може бути прийнято рішення про найменування нових вулиць. Наразі затверджені в установленому порядку рішенням Київської міської ради детальні плани територій та плани зонування територій у межах СТ «Дружба-2» відсутні. У зв`язку з вищевикладеним, після надходження до Департаменту документів щодо присвоєння адреси об`єкту нерухомості на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:90:155:0145, справа буде розглядатись з урахуванням найближчого елементу вулично-дорожньої мережи до об`єкту адресації. Листом від 17.07.2023 № 08/Б-2280 Департамент містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації щодо найменування [ADDRESS] повідомив [PERSON] , що відповідно до рішення Київської міської ради від 22.05.2013 № 337/9394 «Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших поіменованих об`єктів у місті Києві» Департаментом ведеться реєстр вулиць та інших поіменованих об`єктів у місті Києві. У Реєстрі вулиць та офіційному довіднику «Вулиці міста Києва», який затверджений рішенням Київської міської ради від 22.01.2015 №34/899 «Про затвердження офіційного довідника «Вулиці міста Києва», відсутні відомості про вулиці: [ADDRESS]; [ADDRESS] . Рішення про їх найменування та перейменування до Департаменту не надходили. За таким, для вирішення питання щодо присвоєння адреси (найменування та перейменування) вулиці об`єктів нерухомого майна, зокрема, садовому будинку № [NUMBER] в садовому товаристві «Дружба-2», який знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:90:155:0145, площею 0,0478га, розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON] необхідно надати правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомого майна, якого вона не має, оскільки її покійний чоловік [PERSON] не здійснив державної реєстрації цього садового будинку. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину. У главі 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Отже, оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину здійснюють нотаріуси. Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав у разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»). У пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 у справі № 359/3373/16-ц сформульовано висновок про те, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 закріплено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття такого права з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, постанови Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, від 06 жовтня 2021 року у справі № 910/13574/20). Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц (провадження № 61-19875св18). У свою чергу, до 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30.12.2004) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05.08.1992, не передбачалося. Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Згідно з листом-роз`ясненням Міністерства юстиції України від 23.02.2016 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні, будинки, господарчі (присадибні) будівлі і споруди, збудовані до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на об`єкт. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі № 557/1209/16-ц (провадження № 61-19875св18) вказав, що фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23.02.2016 № 8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 № 19-32/319). Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, зокрема садовий будинок є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. На підтвердження свого права на садовий будинок позивач надала копію технічного паспорта, який містить технічну інформацію про садовий будинок, у тому числі інформацію щодо року побудови об`єкта нерухомого майна - 1992 рік на земельній ділянці, яка була відведена виконкомом Київської міської ради. Отже, спірний садовий будинок не можна вважати самочинним будівництвом і згідно з вимогами законодавства на нього виникло право власності відповідно до Закону України «Про власність», який був чинним на час завершення будівництва. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] дійсно є членом ОК «Садівниче товариство «Дружба-2» Дарницького району м. Києва. [PERSON] прийнята в члени кооперативу замість померлого чоловіка, [PERSON] , якому належав садовий будинок [ADDRESS] » збудований господарчим способом у 1992 році та введений в експлуатацію у першому кварталі 1992 року, що підтверджується довідкою ОК «Садівниче товариство «Дружба 2» за підписом голови [PERSON] . Вказаний будинок розташований за адресою, яка відсутня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що позбавило позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що на момент смерті [PERSON] належало йому на праві власності, однак за життя він не зареєстрував за собою це право власності. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. За результатами розгляду справи суд ухвалює рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Встановивши, що спадкодавець [PERSON] на момент відкриття спадщини був власником садового будинку у садовому товаристві «Дружба-2», розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:90:155:0145, площею 0,0478 га, однак право власності за ним не було зареєстровано у визначений законом спосіб, суд дійшов висновку про те, що відсутність реєстрації права власності нерухомого майна за спадкодавцем перешкоджає позивачу, яка є його дружиною, оформити право на спадщину в позасудовому порядку, що зокрема підтверджується відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. При вирішенні спору позивач довела, що [PERSON] набув право власності на вказаний садовий будинок збудований господарчим способом та введений в експлуатацію у 1992 році, і це нерухоме майно увійшло до спадкової маси. Із урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що за встановлених у цій справі обставин, права позивача підлягають захисту, шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка на спірне нерухоме майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved