Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 16.07.2024\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою,\~якою просить\~стягнути з\~відповідача в\~його користь\~заборгованість за\~кредитним договором\~№б/н\~від 20.04.2021\~року у\~розмірі 69\~476,06\~грн.,\~а також\~понесені судові\~витрати в\~розмірі 3028,00\~грн., мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що 20.04.2021 [PERSON] на підставі анкети-заяви приєднався до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банку» та відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що останній підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банку» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві. Також всі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить його підпис в Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керується п.п. 2.1.1.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 20.06.2024 р. у нього виникла заборгованість в розмірі 69 476,06 грн, з яких 41\~246,59 грн - заборгованість за кредитом; 28\~229,47 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - штрафи. З огляду на наведене, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою від 13.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. В судове засідання 02.10.2024 року, 11.11.2024 року сторони не з`явились. Представник позивача подав клопотання про у розгляд справи у відсутності сторони позивача, при цьому зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, не повідомив суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подав, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справи,\~перевіривши та\~оцінивши докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~їх дослідженні,\~суд вважає,\~що у\~задоволенні позову\~слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що спір виник між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] з підстав зняття відповідачем кредитних коштів із банківської карти, отриманої згідно анкети-заяви від 20.04.2021. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України (в радакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). АТ «Акцент-Банк», звертаючись із даним позовом надав копію анкети-заяви від 20.04.2021 про приєднання [PERSON] до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку, розрахунок заборгованості за договором від 20.04.2021 станом на 20.06.2024, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» , Виписку по картці, Довідку за лімітами за період з 20.04.2021 року по 20.06.2024 року, згідно якої [PERSON] був встановлений кредитний ліміт 20.04.2021 року в розмірі 5000 грн, того ж дня збільшений банком до 5000 грн., 29.03.2024 року 41300 грн., Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Витяг з Тарифів по картці «Зелена». Водночас, встановлено, що підписана [PERSON] анкета-заява від 20.04.2021, на яку посилається АТ «А-Банк» в позовній заяві, не містить будь-яких даних про суму кредиту, кредитний ліміт, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача та підпис останнього. Частина 4 ст.263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, копії додатків, а саме витяг з Тарифів по картці «Зелена» та витяг з Умов про надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Тарифами і Умовами та правилами надання банківських послуг. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ця редакція Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг», а також Тарифи узгоджені з відповідачем при підписанні анкети-заяви від 20.04.2021, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також розмір і порядок їх нарахування. Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідач ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, оскільки банк систематично змінює зміст Умов, отже стверджувати, що з 2021 року (коли сторони у справі уклали договір) до 2024 року (коли позивач звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості) зміст кредитного договору був незмінним підстав немає. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою- споживачем банківських послуг. Згідно з п.22 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що також зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Як вбачається із розрахунку заборгованості, банком у різні періоди застосовувались різні процентні ставки, зокрема процентна ставка 44,4 % річних на початку укладення договору з 20.04.2021 року та 40,8% річних з 31.05.2021 року по 20.06.2024 року, а також розмір простроченої процентної ставки 88,8 % річних з початку нарахувань 20.04.2021 року та 81,5999% у період з 31.05.2021 року по 20.06.2024 року. В той же час, паспорт споживчого кредиту не містить зазначених вище умов (процентних ставок), тому за наведених обставин, конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин. Разом з тим, даний Паспорт споживчого кредиту, не можна вважати складовою частиною кредитного договору між [PERSON] та банком, оскільки наведена в ньому інформація є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до ЗУ «Про споживче кредитування». До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2ст. 9 Закону). Частиною 3 ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12). Враховуючи,\~що Паспорт\~споживчого кредиту\~є інформацією,\~яка була\~надана [PERSON] \~ до\~укладення кредитного\~договору,\~й матеріали\~справи не\~містять відомостей\~про те,\~які саме\~із зазначених\~у паспорті\~умов були\~прийняті позичальником,\~дана інформація\~не може\~бути взята\~судом до\~уваги як\~доказ підтвердження\~конкретних умов\~кредитування. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20. Отже, враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та має інформативний характер для споживача, суд критично оцінює можливість доведення факту належного повідомлення відповідача про умови кредитування щодо сплати відсотків, шляхом підписання паспорта споживчого кредиту. Тому, судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому було погоджені умови кредитування, у тому числі нарахування відсотків. До того ж, слід зазначити, що у доданому до позовної заяви Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», який, як зазначає позивач, підписаний 20.04.2021 [PERSON] за допомогою електронного підпису, наявна інформація про те, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо, що також свідчить про спірність запропонованих умов правочину. Тобто, до позовної заяви не додано документів, які підтверджують, що на момент підписання анкети-заяви, відповідач був ознайомлений саме з заявленими позивачем умовами кредитування з використанням кредитки. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та порядок нарахування відсотків, наданий банком Витяг з Умов сам по собі не може розцінюватися як зміст кредитного договору, наявного між сторонами справи, який суд відхиляє як неналежний та недопустимий доказ, з підстав недоведення того, що він є невід`ємною частиною договору від 20.04.2021. Враховуючи викладене, підстав для стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд не вбачає, оскільки позивачем не доведено узгодження з позичальником розміру процентної ставки, порядку нарахування та сплати відсотків, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. В той же час, із виписки по картці вбачається, що у період із 20.04.2021 по 20.06.2024 [PERSON] витрачав кредитні кошти, тому судом вважається доведеним факт отриманням [PERSON] кредитної картки з встановленням кредитного ліміту, які ним використовувались, а тому вимоги про стягнення фактично отриманих коштів за кредитом (тілом кредиту) є обгрунтованими. Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує виписку по рахунку, яка є належним доказом для встановлення розміру заборгованості позичальника по кредиту, з якої вбачається, що [PERSON] фактично отримано, шляхом оплати товарів, переказу, поповнення мобільного, кредитні кошти на суму 41300,00 грн, а внесено на погашення боргу 39681,61 грн., при цьому банком списано відсотків в сукупності на загальну суму 28\~184,36 грн., тому враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність заборгованості відповідача перед банком за фактично отриманими коштами. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач фактично погасив заборгованість по тілу кредиту, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову в цій частині. У звязку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати в силу вимог ст.141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed