Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з відповідачем [PERSON] проживали однією сім`єю з грудня 2017 року і по липень 2024 року. Від спільного проживання вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Починаючи з липня 2024 року, вона припинила із відповідачем спільно проживати і перестала вести спільне господарство. Причиною припинення спільного проживання послугувало те, що протягом сумісного життя дедалі частіше між нею та відповідачем виникали непорозуміння, що спричиняло повсякденні сварки, навіть через незначні дрібниці, створюючи психологічно нездорову атмосферу в сім`ї, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Зазначені обставини підтверджуються довідкою, виданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради за вих. №05-20-227ПР від 08.07.2024 року. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку - ніякої участі не приймає, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року\~було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлявся про розгляд справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Однак в судове засідання не з`явився без поважних на те причин, не надав відзив на позов, та іншим чином не спростував обставини викладені у позовній заяві, а так само не надав заяви про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні. Долучена до матеріалів справи довідка, яка видана Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради №130 від 10.10.2024 року підтверджує той факт, що гр-н [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання за заявою з 19.04.2021 року з адреси: [ADDRESS] , в заяві вказав інше місце майбутньої реєстрації, але за цією адресою до цього часу не зареєстрований. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ві Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.5\~ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним. Проте, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,\~Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1\~ст. 141 СК України\~передбачено, що\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України\~визначені обов`язки батьків.\~Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. \~Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. \~Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вище наведеного, сторони мають рівні права та обов`язки щодо утримання, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Згідно із ч.3\~ст.181 СК України за\~рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст.191\~СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони по справі мають малолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2019 року, виданого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідний актовий запис №265. Довідка №05-20 видана Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року підтверджує, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач до суду не з`явився, не спростував позовні вимоги, не надав заперечень щодо позову, а також відомості про своє матеріальне становище та стан здоров`я, тому суд вважає прийнятним стягувати з нього на на користь позивачки на утримання малолітньої дочки аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення аліментів на користь позивача.

Outcome: approved