Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 11 листопада 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТУРМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту\~ № 08766-11/2021, який підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно п. 1 Договору, Товариство надає Клієнту\~ фінансовий кредит у розмірі 12000,00 грн. на умовах строковості зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується\~\~ повернути кредит та сплатити проценти за користування\~ кредитом в прядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2. кредит надається на власні потреби, строком на 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує\~ Товариству 547,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,50 % на добу. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. 21\~ вересня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»\~ та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ укладено договір факторингу № 21092022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТУРМ»\~\~ передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає\~ належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»\~ права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Акту прийому передачі Реєстру\~ боржників за\~\~ Договором факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року, ТОВ ФК «ЄАПБ»\~ набуло право вимоги до відповідача. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, представник позивача просив суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 11 жовтня\~\~ 2024 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача [PERSON] \~ в судове засідання не з`явилася, але в\~ заяві про усунення недоліків вказувала, що не заперечує проти розгляду справи без участі представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. В судове засідання відповідач\~ [PERSON] викликалася шляхом надсилання\~ копії ухвали про відкриття провадження та судової повістки засобами поштового зв`язку, які нею особисто отримані 19 жовтня\~ 2024 року. Однак,\~ відповідач в судове засідання\~ не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи\~\~ повідомлялася у належний спосіб. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомила, тому суд виходить з того, що її\~ неявка відбулась за неповажних причин. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутності відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. 11 листопада 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 08766-11/2021.\~\~ Згідно п. 6.1. цей договір\~ складений українською мовою, підписаний\~ з\~ використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором\~ відповідно до Закону України « Про електронну комерцію». Відповідач\~ підписав\~ договір\~ з\~ використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що повністю відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Договір про надання фінансового кредиту № 08766-11/2021\~ від 11 листопада 2021 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно п. 1 Договору, Товариство надає Клієнту\~ фінансовий кредит у розмірі 12000,00 грн. на умовах строковості зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується\~\~ повернути кредит та сплатити проценти за користування\~ кредитом в прядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2. кредит надається на власні потреби, строком на 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує\~ Товариству 547,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,50 % на добу. Згідно\~ п.1.6 Договору про надання фінансового кредиту № 08766-11/2021 від\~ 11 листопада 2021 року,\~ кредит надається Клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної Клієнтом. Представник позивача [PERSON] \~ в позові стверджував, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»\~ надало [PERSON] кредит\~ в розмірі\~ 12000 грн. З метою підтвердження\~ цих обставин представник позивача\~\~ надав довідку від сервісу онлайн платежів iPay.ua, з якої вбачається, що між ТОВ «Універсальні платіжні рішення»\~ та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» укладено договір на переказ коштів ФК-150920 від 15 вересня 2020 року.. Відповідно до зазначеної\~ довідки було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 11-11-2021 19:06:31 на суму 12000,00 грн, маска карти [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua -119228837, призначення платежу: Зачисление 12000,00 грн. на карту [NUMBER] . Разом з тим, матеріали справи не містять даних\~ про реквізити банківської картки [PERSON] \~ для зарахування коштів за договором про надання фінансового кредиту, як це передбачено\~ п.1.6 Договору\~ та підтвердження перерахування таких коштів саме відповідачу [PERSON] . З наданої позивачем довідки вбачається, що було перераховано грошові кошти у сумі 12000, 00 грн. на карту [NUMBER] . Проте ідентифікувати кому належить банківська [NUMBER] за наявними матеріалами неможливо, оскільки позивачем не надано даних про її належність саме [PERSON] . Крім того, з наданої довідки неможливо встановити, що грошові кошти\~ в сумі 12000,00 грн. перераховані саме\~ за договором\~ про надання фінансового кредиту № 08766-11/2021, оскільки призначення платежу вказано Зачисление 12000,00 грн. на карту [NUMBER] . Таким чином, позивачем не надано належних доказів виконання ним умов договору в частині перерахування грошових коштів відповідачу. На підтвердження наявності заборгованості відповідача представник позивача склав розрахунки заборгованості, проте які данні використовувались при складенні даних розрахунків позивачем невідомо. Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30 січня 2018 року\~ в справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2018 року в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»\~ первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору. Але процесуального обов`язку щодо подання усіх необхідних доказів разом з позовною заявою позивачем не дотримано. Отже, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»\~\~ п1. Договору про надання фінансового кредиту № 08766-11/2021\~ від 11 листопада 2021 року в частині надання позикодавцем кредиту позичальникові у розмірі 12000 грн., то відповідно і не доведено виникнення у відповідача обов`язку з повернення позики та сплати процентів. Наданий представником позивача розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів цей розрахунок взагалі було здійснено. Таким чином, надані позивачем довідка сервісу онлайн платежів\~ та розрахунок заборгованості не можна вважати допустимим доказами виникнення та існування заборгованості, оскільки вони не є первинними документами. До позовної заяви позивач не додав жодного іншого первинного бухгалтерського документа, у тому числі не надано підтверджуючих даних про те, що обумовлені Договором кредиту грошові суми були перераховані на користь відповідача. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи вищенаведений аналіз поданих позивачем доказів, приписів чинного законодавства та правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими до застосування, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що правопопередниками позивача на користь відповідача були перераховані грошові кошти. З огляду на викладене суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення [PERSON] заборгованості за Договором позики, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed