Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У лютому 2024 року представник органу опіки і піклування Кропивницької міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходяться на обліку управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради як така, що перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. При цьому, працівниками Управління, поліції, Кропивницького міського центру соціальних служб з відповідачами проводилась профілактична робота, роз`яснювались батьківські права та обов`язки. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 03 листопада 2023 року, дитина перебуває під наглядом лікаря-педіатра [PERSON] , часто хворіє, тричі знаходилась на стаціонарному лікуванні з приводу респіраторних захворювань. Батьківські обов`язки щодо лікування дитини виконуються частково. До управління 06 лютого 2024 року надійшло повідомлення працівників патрульної поліції про те, що батьки [PERSON] та [PERSON] покинули доньку у квартирі без нагляду. Під час відвідування сім`ї за місцем проживання, виявлено, що в помешканні брудно, меблі пошкоджені, постільна білизна брудна, дитячі речі брудні, розкидані по кімнаті, продукти харчування та приготовлена їжа відсутні. За результатами відвідування складено відповідний акт, за яким рівень безпеки дитини оцінено за ознакою «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини від батьків, у зв`язку з чим, дитину було тимчасово влаштовано до КНП «Центральна міська лікарня» Кропивницької міської ради. Дії та бездіяльність батьків складають безпосередню загрозу для життя та здоров`я дитини, Виконавчим комітетом Кропивницької міської ради прийнято рішення «Про негайне відібрання дитини». [PERSON] є матір`ю чотирьох дітей. Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2021 року (справа № 404/5261/20), [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2021 року (справа № 404/3348/20), дитину [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, що вказує на системність порушення матір`ю прав своїх дітей та не усвідомлення нею відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Зазначені обставини свідчать про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками, вказують на злісність їх невиконання, що тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством України. З огляду на викладене та з посиланням на ст.170 СК України, позивач просив відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Дитину [PERSON] , [INFO] , передати на опікування органу опіки та піклування Кропивницької міської ради. Стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина, починаючи з 19 лютого 2024 року і до повноліття дитини [PERSON] , тобто до [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина, починаючи з 19 лютого 2024 року і до повноліття дитини [PERSON] , тобто до [INFO] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання та викликом в судове засідання учасників справи. Ухвалою суду від 21 травня 2024 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача надав заяву, відповідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити. Вказав, що на сьогоднішній день не усунуто причини та умови, які призвели до відібрання дитини від батьків, доказів належного виконання ними батьківських обов`язків не надано. Відповідач [PERSON] у судове засідання надала заяву відповідно якої вказала, що заперечує проти позову, оскільки вважає, що немає для цього підстав та причин. Для дитини створені всі умови для проживання, ніколи нічого не загрожувало життю доньки і існує фінансове забезпечення для належного харчування, проживання та догляду за дитиною. На обліку у психлікарні та наркологічному диспансері ні вона, ні батько дитини не перебувають, батько дитини військовослужбовець. Вказувала, що у такому віці дитина повинна знаходитись з мамою. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] народилася [INFO] , про що 10 березня 2023 року складено відповідний актовий запис та Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені в графі батько « [PERSON] » та в графі мати « [PERSON] ». Дитина знаходяться на обліку управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради як така, що перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 03 листопада 2023 року, дитина перебуває під наглядом лікаря-педіатра [PERSON] , часто хворіє, тричі знаходилась на стаціонарному лікуванні з приводу респіраторних захворювань. Батьківські обов`язки щодо лікування дитини виконуються частково. До управління 06 лютого 2024 року надійшло повідомлення працівників патрульної поліції про те, що батьки [PERSON] та [PERSON] покинули доньку у квартирі без нагляду. Під час відвідування сім`ї за місцем проживання, виявлено, що в помешканні брудно, меблі пошкоджені, постільна білизна брудна, дитячі речі брудні, розкидані по кімнаті, продукти харчування та приготовлена їжа відсутні. За результатами відвідування складено відповідний акт, за яким рівень безпеки дитини оцінено за ознакою «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини від батьків, у зв`язку з чим, дитину було тимчасово влаштовано до КНП «Центральна міська лікарня» Кропивницької міської ради. Дії та бездіяльність батьків складають безпосередню загрозу для життя та здоров`я дитини, Виконавчим комітетом Кропивницької міської ради прийнято рішення «Про негайне відібрання дитини». [PERSON] є матір`ю чотирьох дітей. Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 вересня 2021 року (справа № 404/5261/20), [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2021 року (справа № 404/3348/20), дитину [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, що вказує на системність порушення матір`ю прав своїх дітей та не усвідомлення нею відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 12 лютого 2024 року № 97 «Про негайне відібрання дитини» відібрано дитину [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку виконавчого комітету Кропивницької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради, вважає за доцільне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] , [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України). Згідно із ч. 1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батька (матері) від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли він (вона) не піклується про фізичний, і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батька (матері) свідомого нехтування ним (нею) своїми обов`язками. Відповідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Також судом відзначається, що права та інтереси малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі Сімейним Кодексом України. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Оскільки підставою для відібрання дитини у батьків є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, докази існування такої небезпеки мають бути однозначними та беззаперечними. Враховуючи викладене вище, дослідивши надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що під час судового розгляду справи доведено винну поведінку відповідачів, яка полягає у невиконанні останніми своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, створення умов для розвитку дитини, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про відібрання малолітньої дитини від батьків, без позбавлення батьківських прав та передання дитини на опікування органу опіки і піклування Кропивницької міської ради для подальшого влаштування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Крім того, позивачем пред`явлено також вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на користь тих осіб або установ, яким буде передана на утримання дитина, у розмірі 1/4 заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, відповідно до положень якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, приймаючи до уваги, що судом під час розгляду справи не встановлено не можливості відповідачами сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, приймаючи також до уваги що, відповідачі є молодими, здоровими, працездатними особами, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, судом також відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved