Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У вересні 2024 заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, належності трудової книжки, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області. В обґрунтування заяви зазначила , що 25.02.1987 року була прийнята на роботу поваром дитячого садка до колгоспу ім. ХХ з`їзду КПРС с. Северинівка. Де на неї 27.02.1987 року була заведена трудова книжка колгоспника серія [NUMBER] . Під час прийняття її на роботу діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162. Відповідальний працівник відділу кадрів колгоспу ім. ХХ з`їзду КПРС с. Северинівка при заповнені трудової книжки колгоспника невірно вказала рік народження заявника- 1963. Заявник зазначає. Що згідно свідоцтва про народження рік її народження є 1964. Після досягнення пенсійного віку заявник звернулась до ГУ Пенсійного фонду України Київської області для консультації, щодо призначення пенсії за віком, де інспектором пенсійного фонду було усно повідомлено, що надана заявником трудова книжка містить невірний рік її народження і при призначені заявнику пенсії за віком вказаний в даній трудовій книжці трудовий стаж не буде зарахований. Виправити помилковий запис у трудові книжці має роботодавець, який його зробив, у разі його відсутності- правонаступник, якщо підприємство ліквідоване відповідне виправлення робить архівна установа. Оскільки правонаступником колгоспу ім. ХХ з`їзду КПРС с. Северинівка є СТОВ « Северинівка», тому з даним питанням заявник звернулась з заявою про виправлення помилки до ТСОВ « Северинівка», проте її заява повернулась без розгляду ( не отримано СТОВ « Северинівка»). Таким чином, заявник просила суд встановити факт належності їй трудової книжки колгоспника серія [NUMBER] , яка видана 27 лютого 1987 року колгоспом ім. ХХ з`їзду КПРС с. Северинівка. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Музиченко О.О. Відповідно до зборів суддів Таращанського районного суду Київської області від 21.10.2024 прийнято рішення щодо повторного автоматизованого розподілу судових справ судді Музиченко О.О., що стало підставою для винесення керівником апарату суду Розпорядження № 24 від 22.10.2024 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024 року, головуючим суддею у вказаній справі визначеного суддю Шабрацького Г.О. Заявник судове засідання не з`явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду від заявника надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причин неявки суд не повідомили. За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в трудовій книжці колгоспника від 27.02.1987 року серії [NUMBER] на титульні сторінці в графі « дата народження» зазначено 1963 (а.с.19) З метою призначення їй пенсії за віком, [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, та згідно рішення №104250019212 від 21.06.2024 заявнику відмовлено у призначені пенсії, оскільки рік народження не відповідає паспортним даним заявника, записи в трудовій книжці про зазначені періоди відсутні (а.с.17). Відповідно до архівної довідки 14.05.2024 року № 54/05-07 виданої КУ Таращанської міської ради « Трудовий архів» вбачається, що по документах архівного фонду № 704 колгосп ім. ХХ з`їду КПРС с. Северинівка Таращанського району рішенням загальних зборів колгоспників переіменовано в колгосп « Україна» (протокол загальних зборів № 1 від 06.01.1992 р). Рішенням зборів уповноважених членів колгоспу «Україна» переіменовано в ПСП « Україна» (прокол №1 від 21.02.1995 р.) Шляхом реорганізації ПСП « Україна» на його базі створено СТОВ « Северинівка» (протокол №4 від 18.12.1999р.) (а.с.8) Відповідно до архівної довідки 14.05.2024 року № 154/05-08 виданої КУ Таращанської міської ради « Трудовий архів» вбачається, що у документах архівного фонду № 134 СТОВ « Северинівка» ( КСП « Україна», колгосп «ХХ з`їзду КПРС») с. Северинівка Таращансткого району Київської області є відомості, що [PERSON] 1963 року народження працювала з 1987 року поваром дит. садка по 1999 рік. З 1999 по 2001 рік працювала різноробочою, звільнена з роботи з 01.03.2002 року ст.. 36 п.1 КЗпП України Наказ № 17 від 01.03.2002 (а.с.9) Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що СТОВ « Северинівка» зареєстровано (а.с.11-13) Згідно заяви заявника від 17.07.2024, вбачається, що заявник звернулась з заявою про виправлення помилки до СТОВ « Северинівка», проте її заява повернулась за закінченням терміну зберігання (а.с.41-46). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 27.02.1996 року Таращанським РВГУ МВС України в Київській області дата народження заявника вказана -16 квітня 1964 року (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] 10.05.1964 року зазначено гр.. [PERSON] народилась [INFO] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.01.1987 року зазначено що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб, після укладення шлюбу присвоєне прізвище дружині Хворостяна (а.49). Отже, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним у заяві обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. За положенням пункту 6 частини 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Судом встановлено, що при заповненні трудової книжки відповідальним працівником відділу кадрів не було дотримано порядку заповнення трудових книжок, а саме всупереч п.2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162, після прославлення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених даних. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно з п.2.12 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено в судовому порядку. В даному випадку на титульній сторінці трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] міститься помилка в даті народжені заявника 1963 замість 1964. Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявника трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт належності трудової книжки, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви. На підставі викладеного, суд вважає, що належність трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] яка видана 27 лютого 1987 року колгоспом ім ХХ з`їзду КПРОС с. Северинівка, належить [PERSON] [INFO] , доведена та не викликає сумнівів.

Outcome: approved