Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами позики № 72353568 від 08.12.2022 року та № 4972102 від 27.12.2022 року у розмірі 64685 грн та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 08.12.2022 року [PERSON] уклав із ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 72353568. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився за посиланням на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послугами, що передбачені ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив вказаний договір та правила надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщених на сайті позикодавця їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання вказаного договору. 27.12.2022 року [PERSON] уклав із ТОВ «МАНІФОЮ» договір позики № 4972102. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився за посиланням на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послугами, що передбачені ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився що до моменту підписання договору позики вивчив вказаний договір та правила надання грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщених на сайті позикодавця їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання вказаного договору. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 29925 грн, з яких: 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20925 грн сума заборгованості за відсотками. 15.11.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 15-11/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права грошової вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 34760 грн, з яких: 11000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23760 грн сума заборгованості за відсотками. У зв`язку з прийняттям прав грошової вимоги до боржника [PERSON] , позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики № 72353568, згідно умов якого, останньому було надано позику у розмірі 9000 грн, шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строкової зворотності (платності), на строк 30 днів, базова процентна ставка 2,5% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,7% за день (а.с. 6-7). Сторонами підписано Додаток № 1 до Договору позики № 72353568 від 08.12.2022 року (а.с. 8). 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 14/06/21, додаткові угоди № 2 від 28.07.2021 року та № 10 від 23.08.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, відповідно до умов яких клієнт відступає за плату факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за відсотковою ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (а.с. 9-12). Згідно копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 9 від 23.08.2023 року за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року та Витягу з Реєстру боржників № 9 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за договором позики № 72353568. Розмір заборгованості складає 29925 грн, в тому числі 9000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20925 грн сума заборгованості за відсотками. (а.с. 14). З розрахунку заборгованості за договором позики № 72353568 від 08.12.2022 року за період з 23.08.2023 року по 29.02.2024 року, вбачається, що заборгованість станом на 29.02.2024 року складає 29925 грн (а.с. 15). 27.12.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики № 4972102 та додаткова угода № 1 від 31.01.2023 року, згідно умов яких, останньому було надано позику у розмірі 11000 грн, шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строкової зворотності (платності), на строк 80 днів до 17.03.2023 року, базова процентна ставка 2,2% на день (перший розрахунковий період), основна процентна ставка 3,0% за день протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (а.с. 21-25). Сторонами підписано Додаток № 1 до Договору позики № 4972102 від 27.12.2022 року (а.с. 26-27). Між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем [PERSON] були укладені додаткові Угоди: № 1 від 31.01.2023 року, № 2 від 16.03.2023 року, № 3 від 13.05.2023 року, № 4 від 01.07.2023 року до Договору позики № 4972102 від 27.12.2022 року, згідно умов яких, останньому було продовжено строк позики шляхом встановлення строку користування позикою остаточно до 19.09.2023 року. Відповідно до додаткових угод параметри позики в межах дії цих угод не змінились та складали: сума позики у розмірі 11000 грн, строк користування позики - 80 днів, базова процентна ставка - 2,2% на день (перший розрахунковий період), основна процентна ставка - 3,0% за день протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду (а.с. 28-39). 15.11.2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «ФК «МАНІФОЮ» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 15-11/2023, відповідно до умов якого клієнт відступає за плату факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за відсотковою ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (а.с. 43-46). Згідно копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 15.11.2023 року до Договору факторингу № 15-11/2023 від 15.11.2023 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за договором позики № 4972102. Розмір заборгованості складає 34760 грн, в тому числі 11000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 23760 грн сума заборгованості за відсотками. (а.с. 47). З розрахунку заборгованості за договором позики № 4972102 від 27.11.2022 року за період з 15.11.2023 року по 29.02.2024 року, вбачається, що заборгованість станом на 29.02.2024 року складає 34760 грн (а.с. 48). В ч. 1\~ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.\~ Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. Відповідно до\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи свої вимоги позивач надав суду копію Договору позики № 72353568 від 08.12.2022 року, копію Додатку № 1 до Договору позики № 72353568 від 08.12.2022 року, розрахунок заборгованості, копію Договору позики № 4972102 від 27.12.2022 року, копію Додатку № 1 до Договору позики № 4972102 від 27.12.2022 року, додаткові угоди № 1\~від \~31.01.2023\~року,\~№ 2\~від 16.03.2023\~року,\~№ 3\~від \~13.05.2023\~року,\~№ 4\~від \~01.07.2023\~року до\~Договору позики\~№ 4972102\~від 27.12.2022\~року, розрахунок заборгованості, паспорт позики, при цьому, суд наголошує, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм чинного законодавства або рішення суду, що вступило в законну силу. Розрахунок заборгованості, як доказ розміру заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки він не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, розрахунок суми заборгованості, а є тільки набором арифметичних дій, не підтверджений жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 77-78 ЦПК України та підписаний представником Товариства по справі. Разом з тим, нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час надання фінансових послуг фінансовими компаніями.\~ Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01.12.2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21, ЄДРСРУ № 104644740). Позивачем не надано доказів того, що на поточний рахунок відповідача були зараховані кошти згідно договорів позики. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача перед первісними кредиторами заборгованості за договорами позики, матеріали справи не містять. Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у договорах факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року і додаткової угоди № 12 від 27.10.2023 року та № 15-11/2023 від 15.11.2023 року, не звільняє ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від доказування наявності у [PERSON] заборгованості за договорами позики № 72353568 від 08.12.2022 року та № 4972102 від 27.12.2022 року. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Оскільки наявність та розмір заборгованості за використаними коштами отриманими за договорами позики № 72353568 від 08.12.2022 року та № 4972102 від 27.12.2022 року у розмірі 64685 грн не підтверджено, на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що в позовних вимогах ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed