Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Той факт, що [PERSON] була його матір`ю підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 21.10.1971 року. Прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » на підставі Свідоцтва про шлюб, виданого Черкаським міськрацсом від 28.10.1976 року [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме, 9/25 частин домоволодіння [ADDRESS] , яке складається іх житлового будинку з прибудовами літера по плану А1, А'-1, а, а', а2, а3, а4, а5, а6, загальною площею 130,8 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м., сарая літ. Б, погреба літ 3, сарая літ. Е, гаража літ. Ж, вбиральні літ. 3, альтанки літ. К, навісу літ. Л, літньої кухні літ. М, сарая (тим.час.) літ Н, огорожі № 1,2,7-10,12,14,15, водоколонки № 8. Вартість цієї частини домоволодіння визначена на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації аналогічних обєктів нерухомості на внутрішньому ринку України, що надруковане в оголошенні на торгівельному майданчику «ОЛХ» та складає 505084 грн. 00 коп. Вищевказане спадкове майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н, видане Черкаським міськжитлокомун управлінням 21.04.1978 року. Вказує, що його мати за свого життя заповіт не складала, він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Він прийняв спадщину після смерті матері шляхом проживання з нею за однією адресою: [ADDRESS] . Вказує, що для оформлення спадкових прав на житловий будинок з надвірними спорудами матері він звернувся до приватного нотаріуса Харченко М.М. із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом. В результаті чого була відкрита спадкова справа № 28/2023 зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 71094834. Відповідно до Постанови № 137/02-31 від 05.10.2023 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Підставою відмови вказано, що адреса реєстрації спадкоємця не співпадає з адресою спадкового майна та місця проживання спадкодавця (зміна назви) та неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном. В даному випадку, в його паспорті на сторінці 11 «Місце проживання» проставлений відбиток штампу про те, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 05.05.1989 року, отже, проживав в час та за місцем відкриття спадщини. За даними опублікованими на сайті Черкаської міської ради провулок Пацаєва до 1974 року називався [ADDRESS] , було перейменовано в [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що він не має можливості надати будинкову книгу, до органів міграційної служби України був надісланий запит про надання інформації про реєстрацію місця проживання позивача, на який була надана Форма № 1 «Заява про видачу паспорту», де вказано, що позивачу було видано новий паспорт на підставі паспорту VII [NUMBER] Придніпровського району від 05.05.1989 року. Крім того, відповідно до інформації про зареєстроване право власності КП «ЧООБТІ» № 44934 від 15.09.2023 року є співвласником 13/150 частин домоволодіння [ADDRESS] . Таким чином, він проживав в одній об`єднаній частині приміщення з померлою матір`ю за однією адресою: [ADDRESS] . Просить визнати за ним право власності на 9/25 частин домоволодіння [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку з прибудовами літера по плану А1, А'-1, а, а', а2, а3, а4, а5, а6, загальною площею 130,8 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м., сарая літ. Б, погреба літ 3, сарая літ. Е, гаража літ. Ж, вбиральні літ. 3, альтанки літ. К, навісу літ. Л, літньої кухні літ. М, сарая (тим.час.) літ Н, огорожі № 1,2,7-10,12,14,15, водоколонки № 8 в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 01 липня 2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу термін для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 08 липня 2023 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 24 вересня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. 21 жовтня 2024 року ухвалою, занесеною до Протоколу судового засідання залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач [PERSON] та адвокат Нестерко Ігор Олександрович, який діє в його інтересах, в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задоволити. Представник відповідача Черкаської міської ради за дорученням [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона проживає в 19/50 частині будинку за адресою: [ADDRESS] , в та зареєстрована за цією ж адресою. За даною адресою проживали ще її батьки, потім в 1973 році продали пів будинку сім`ї Свистильник, які потім розлучилися і розділили ту половину будинку між собою ще пополам. Вони там жили і живуть на теперішній час. Завжди це була одна частина по [ADDRESS] , а з невідомих причин воно було поділено на 1а, 1б та 1в. Зазначила, що позивач проживав в даному будинку постійно. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України) Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст.\~13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , позивач [PERSON] народився [INFO] . В графі «мати» зазначено [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області, [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 15 серпня 2023 року, адресованої Компетентним органам, позивач погоджував розподіл земельної ділянки загальною площею 0,0961 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно плану розподілу земельної ділянки, виконаного ДП «МЗКЦ» ТОВ «Черкаський МЗКЦ». Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 28/2023, які надані до суду Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко Мариною Михайлівною, відносно майна померлої [INFO] [PERSON] , після смерті [PERSON] звернувся син [PERSON] . 05 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у відмові видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Даною постановою встановлено, що у паспорті [PERSON] на сторінці 11 «Місце проживання» проставлений відбиток штампу Придніпровського районного відділу м. Черкаси Управління МВС України в Черкаській області про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 05.05.1989 року. Адреса реєстрації спадкоємця не співпадає з адресою спадкового майна та місця проживання спадкодавця. Надати будинкову книгу [PERSON] не має можливості у зв`язку з її відсутністю. Інших документів, які б підтверджували факт постійного проживання разом із спадкодавцем надано не було. На час смерті померлої [PERSON] спадкоємцями першої черги, які могли б закликатися до спадкування, крім сина [PERSON] , були її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Чи прийняли чоловік та дочка спадщину шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном невідомо. В зв`язку з тим, що [PERSON] не подані документи, що підтверджують факт прийняття спадщини та неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном, у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00040995798 від 16 серпня 2023 року), а [PERSON] , яка зі слів позивача перебуває за межами України. Крім того, відповідно до копії спадкової справи № 28/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини к нотаріусу [PERSON] не зверталась. Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до Форми № 1 - Заяви про видачу паспорта, 08 жовтня 2024 року позивач отримав паспорт Серії [NUMBER] на підставі паспорту Серії [NUMBER] . Місце проживання зазначено [ADDRESS] . Також, відповідно до Інформації про зареєстроване право власності КП «ЧООБТІ» № 44934 від 15 вересня 2023 року, право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано у КП « ЧООБТІ» за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Крім того, згідно з п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392\~ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~статей 1216-1218\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом.\~До складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях\~1261-1265 цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.\~1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову та визнання за [PERSON] право власності на 9/25 частин домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку з прибудовами літера по плану А1, А'-1, а, а', а2, а3, а4, а5, а6, загальною площею 130,8 кв.м., житловою площею 69,1 кв.м., сарая літ. Б, погреба літ 3, сарая літ. Е, гаража літ. Ж, вбиральні літ. 3, альтанки літ. К, навісу літ. Л, літньої кухні літ. М, сарая (тим.час.) літ Н, огорожі № 1,2,7-10,12,14,15, водоколонки № 8 в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved