Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] померла мати позивачки- [PERSON] у віці 81 рік в [ADDRESS] ,де вона постійно проживала і була зареєстрована. 23 грудня 2004 року, тобто перед смертю матері, позивач підписала з нею нотаріально засвідчений договір довічного утримання, відповідно до якого позивач зобов`язалась довічно утримувати матір за адресою її проживання, а також отримала у власність вказаний вище будинок. Однак, переоформити на своє ім`я земельну ділянку, яка знаходиться біля вказаного житлового будинку, по рядку суб`єктивних та об`єктивних причин на той час не встигли. Таким чином, вказана земельна ділянка є спадщиною покійної матері, так як відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю вона являється її власником. Звернувшись до Немирівської державної нотаріальної контори і надавши відповідні документи, виявилось, що на момент смерті матері позивач була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] не за місцем реєстрації та проживання матері - [ADDRESS] . Тобто фактично позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері, так як не звернулась у шестимісячний термін до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини. Позива вважала, що будучи єдиним спадкоємцем після смерті матері та фактично проживаючи разом з нею на день її смерті по [ADDRESS] , автоматично успадковує належне їй майно. Вважає, що пропустила строк, визначений законодавством для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальному порядку із вагомої причини, а тому змушена просити суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] для оформлення спадкових прав відповідно до закону. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.04.2024 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 18.07.2024 ухвалою суду витребувано в державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. належним чином завірену копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 07.05.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про розлучення, відповідно до якого, після розлучення з [PERSON] , з яким позивач перебувала у шлюбі, вона залишила собі прізвище « [PERSON] ». 23.12.2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір довічного утримання, відповідно до якого, [PERSON] (відчужувач) передала у власність [PERSON] (набувачу) житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а набувач ( [PERSON] ) зобов`язується довічно утримувати відчужувача ( [PERSON] ), забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігати за ним право безкоштовного користування будинком та право користування речами домашнього вжитку без будь-яких обмежень. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] в м. Немирів Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщину, зокрема на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Муховецької сільської ради, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ВН №031973. Згідно відповіді нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П., наданої на виконання ухвали суду від 18.07.2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , нотаріальною конторою не відкривалася. Як вбачається з ч.1\~ст. 1220 ЦК України\~\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до вимог\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Згідно з ч.1ст.1269\~ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Тобто за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже правила ч.3\~ст.1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався цим правом на прийняття спадщини через відсутність іншої необхідної інформації, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналізуючи практику Верховного Суду, останній зазначає, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Згадана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду висвітлена 11 листопада 2020 року в справі №750/262/20, провадження №61-14038ск20. Отже, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, в зв`язку з чим правові підстави для визначення додаткового строку для її прийняття відсутні. Крім того, встановивши у даній справі, що мати позивачки померла [INFO] , судом не встановлено, що після її смерті [PERSON] зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і їй у цьому відмовлено, оскільки відповідних доказів цих обставин матеріали справи не містять. З огляду на викладене позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed