Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та просить суд встановити перебування її на утриманні чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на факт реєстрації їх з чоловіком, за його життя, за різними адресами та неможливістю у зв`язку з цим перейти на інший вид пенсії по втраті годувальника. В обґрунтування вимог зазначено, що з 08 травня 1976 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та постійно проживала з ним до дня його смерті по [ADDRESS] . Чоловік утримував її, оскільки отримував дохід у більшому розмірі, ніж вона, тому їх сім`я існувала виключно за кошти чоловіка. Після смерті чоловіка вона була позбавлена основного джерела засобів для існування, тому звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо переходу на інший вид пенсії по втраті годувальника на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак отримала відмову у зв`язку з різницею в адресах у зареєстрованому їх з чоловіком місцю проживання, що унеможливлює підтвердження факту її перебування на утриманні померлого годувальника. Тому оскільки вона проживала спільно з померлим чоловіком з моменту укладення шлюбу до дня його смерті, зі спільним бюджетом, дохід чоловіка був для неї постійним та основним джерелом засобів до існування, з метою можливості переходу на пенсію чоловіка, просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження, призначено по справі судове засідання. У судове засідання учасники процесу не з`явилися. Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Іванус О.А. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] з 08 травня 1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] (а.с. 9 - копія свідоцтва). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 10 - копія свідоцтва). [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питанням стосовно переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону № 2262 (а.с. 13-14), на що їй було повідомлено про наявність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 9124420806513 про відмову в перерахунку пенсії від 25.04.2024, оскільки в результаті розгляду документів, доданих до електронної пенсійної справи встановлено відсутність документа про перебування заявниці на утриманні померлого годувальника [PERSON] та відомостей про місце проживання її разом з годувальником за однією адресою, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування (а.с. 11 - копія рішення). Згідно пункту 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи:документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; Пунктом 2.11 розділу II вказаного Порядку встановлено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до змісту частин першої та другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті … осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, … - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (частина 3 статті 45 Закону № 1058-IV). При вирішенні вимоги щодо встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, суд приймає до уваги пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Факт перебування особи на утриманні померлого має місце, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц та від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 (провадження № 61-8512св20), від 27 січня 2021 року у справі № 584/1166/15-ц (провадження № 61-3736св19). Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. На виконання ухвали суду від 17 вересня 2024 року до суду надійшли відомості про розмір пенсії заявниці та померлого [PERSON] , відповідно до яких судом встановлено, що дохід [PERSON] (розмір пенсії 16 947,39 грн.) за його життя був постійним і основним джерелом засобів до існування заявника [PERSON] (розмір пенсії 2 725,00 грн.), яка станом на дату смерті чоловіка отримувала пенсію за віком у меншому розмірі. Факт спільного проживання [PERSON] з померлим [INFO] чоловіком [PERSON] у судовому засіданні підтверджується наданими до суду копіями письмових доказів, а саме копією акту мешканців будинку [ADDRESS] , які засвідчили факт проживання по [ADDRESS] із серпня 2021 року [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] по день його смерті [INFO] . Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Судові витрати відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved