Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 74610,29 грн. за кредитним договором б/н від 11.11.2009, укладеним шляхом підписання [PERSON] заяви з метою отримання банківських послуг, в якій остання своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, який в подальшому збільшився до 60000 грн. В процесі підготовки позовної заяви було встановлено, що відповідач перестала вносити кошти посилаючись на спірні операції, які були проведені по її картці №5457082503284536 за 09.07.2023. В ході перевірки даної інформації встановлено, що банком 10.07.2023 було зафіксовано звернення клієнтки [PERSON] , яке було направлено на перевірку. Відсутність змін облікового запису Приват24 користувачки [PERSON] , наявність входу в акаунт Приват24 клієнтки, який здійснювався з іншого пристрою, не характерного для клієнтки та відсутність зміни ПІН-коду до картки можуть свідчити про те, що невідомі особи повністю володіли конфіденційною інформацією щодо карткового рахунку [PERSON] , а також конфіденційною інформацією щодо логіну та паролю входу в акаунт Приват24 клієнтки. Зняття грошових коштів з карти клієнта [PERSON] стало можливим в результаті розголошення нею конфіденційної інформації щодо свого карткового рахунку (номер картки та PIN-код карти) фінансового номеру телефону та паролю входу в Приват24, що дозволило невідомим особам здійснити вхід з іншого пристрою в її акаунт Приват24, провести збільшення кредитного ліміту по картковому рахунку [NUMBER] , згенерувати токен-карту [NUMBER] в момент прив`язки реальної карти клієнтки до іншого мобільного пристрою та провести несанкціоноване обготівкування грошових коштів через банкоматну мережу Приватбанку у м. Рівне. Яким чином дана інформація була передана клієнткою невідомим особам перевіркою не встановлено. Співробітниками СБ Приватбанку у 2023 році зафіксовано факти шахрайських транзакцій за картками клієнтів ПриватБанку, які полягали у несанкціонованому зняттю коштів зловмисниками з карток клієнтів з використанням технології Google Pay. Було встановлено, що розкраданню коштів передував контакт клієнтів з шахраями, отримання фішингових посилань, завдяки чому шахраї, використовуючи технологію Google Pay, прив`язували платіжні картки клієнтів до шахрайських пристроїв, токенізували картку для оплати через НФС, після чого проводили несанкціоновані транзакції по обготівкуванню грошових коштів в м. Рівне. З метою запобіганню системному розкраданню грошових коштів та притягнення винних до відповідальності, 19.06.2023 в порядку ст. 60 КПК України СБ ПриватБанку ініційовано звернення Е.16.0.0.0/4-230619/46071 до відділу протидії кіберзлочинності в Рівненській області Департаменту кіберполіції НПУ про проведення перевірки. За зверненням банку відкрито кримінальне провадження №12023141250000026. Слідчим відділом Рівненського РУП ГУНП в Житомирській області здійснювалось досудове розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України. Обвинуваченим у даному кримінальному провадженні є [PERSON] та обвинувальний акт відносно нього скеровано до Рівненського міського суду Рівненської області. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою судді від 10.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін сторін (а.с. 81). 28.06.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що 09.07.2023 невідома їй особа в м. Рівне шахрайським шляхом зняла з кредитної картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кошти в розмірі 39520 грн. та наступний день позивач з даного приводу звернулась із заявою до поліції. На даний час встановлено особу, яка протиправно заволоділа коштами з кредитної карти позивача, а саме [PERSON] , кримінальне провадження відносно якого направлено за підсудністю до Рівненського міськрайонного суду Рівненської області. Відповідач звертає увагу суду на те, що вона своїми діями чи бездіяльністю жодним чином не сприяла у доступі до відомостей по кредитній карті, особовому рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала б змогу ініціювати платіжні операції, тому просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 86-92). 10.07.2024 від відповідача надійшло клопотання, в якому просить суд приєднати до матеріали справи докази (а.с. 93-119). 01.08.2024 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 130-136). 29.10.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (а.с. 151-164). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та зазначив, що було проведено службове розслідування, в ході якого встановлено, що зняття грошових коштів з картки відповідачки відбулося в результаті розголошення нею пін-коду картки. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог та вказав, що невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи коштами відповідача у розмірі 39520 грн., а остання не розголошувала свої данні третім особам та кошти з карти не знімала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково у розмірі заборгованості в сумі 19949,35 грн. та пояснила, що свої пін-коди, паролі третім особам не розголошувала та 09.07.2023 з її рахунку були зняті кошти шахрайським способом протягом дня, про що вона дізналась цього ж дня ввечері. 10.07.2023 звернулась із повідомленням про вказані події до банку, а потім до поліції. В Приват24 вона не підтверджувала операції відносно зняття коштів іншими особами з банкоматів та наразі їй невідома доля кримінального провадження щодо незаконного заволодіння її коштами. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~11.11.2009 сторони уклали кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 40). У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Крім того, 17.12.2021\~ [PERSON] \~підписала паспорт споживчого кредиту. Розділом 4 паспорту споживчого кредиту визначається орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача. В розділі 7 вказаного паспорту зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 17.12.2040 (а.с. 30-34). У заяві від 17.12.2021 зазначено про те, що відповідач [PERSON] , як клієнт, підписанням цієї заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинками та Миттєва розстрочка», «Регулярні платежі», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою htpps://privatbank.ua.terms, у редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі, та зобов`язується їх належним чином виконувати. У вказаній Заяві викладені істотні умови кредитного договору. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] кредитний ліміт по її рахунку змінювався наступним чином: 11.11.2009 - кредитний ліміт 2600,00 грн; 18.09.2013 - кредитний ліміт 3000,00 грн; 25.10.2013 - кредитний ліміт 6000,00 грн; 20.10.2015\~кредитний ліміт 5420,00 грн; 27.11.2015\~кредитний ліміт 4850,00 грн; 05.09.2019\~кредитний ліміт 10 000,00 грн; 09.09.2020\~кредитний ліміт 11000,00 грн; 17.12.2021\~кредитний ліміт 13000,00 грн; 20.12.2022\~кредитний ліміт 23000,00 грн; 23.12.2022\~кредитний ліміт 13000,00 грн; 30.05.2023 - кредитний ліміт 20000,00 грн; 06.07.2023 - кредитний ліміт 51000,00 грн; 06.07.2023 - кредитний ліміт 20000,00 грн; 07.07.2023 - кредитний ліміт 60000,00 грн; 01.11.2023 - кредитний ліміт 0,00 грн. (а.с. 29). Відповідно до довідки, [PERSON] були надані наступні кредитні картки: 11.11.2009 з терміном дії 10/13 карта «Універсальна», 28.09.2012 з терміном дії 01/16 карта «Універсальна», 02.08.2015 з терміном дії 07/19 карта «Універсальна», 01.12.2015 з терміном дії 07/19 карта «Універсальна», 19.01.2016 з терміном дії 01/20 карта «Універсальна», 19.01.2016 з терміном дії 01/20 карта «Універсальна», 13.03.2019 з терміном дії 02/23 карта «Універсальна», 30.05.2023 з терміном дії 07/27 карта «Універсальна» (а.с. 58). До позовної заяви банк також додав Витяг з умов та правил надання банківських послуг, які розміщені в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua./terms (а.с. 152-162). Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», заборгованість [PERSON] перед банком, яку позивач просить стягнути станом на 18.03.2024 становить 74610,29 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 60067,29 грн., заборгованість за простроченими відсотками 14543,00 грн. (а.с. 14-27). 10.07.2023 [PERSON] звернулася до ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою відносно того, що 09.07.2023 невідома особа в умовах воєнного стану в Україні, таємно викрала з її кредитної картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №5457082503284536 гроші в сумі 39520 грн., чим була спричинена матеріальна шкода на вказану суму. 11.07.2023 за даним фактом відкрито кримінальне провадження №12023060450000151 за ч. 4\~ст.\~185\~КК України та [PERSON] було допитано в якості потерпілої (а.с. 88, 89). Відповідно до обвинувального акту за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України: невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, отримала дані щодо банківського рахунку потерпілої [PERSON] , інформацію про який, за допомогою месенджера «Телеграм» передала [PERSON] , який 09.07.2023, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів, з використанням електронної обчислювальної техніки, скориставшись програмним забезпеченням мобільного телефону, марка та модель якого не встановлено, що підтримує функцію NFC, тобто безконтактної особи, налаштував вказаний банківський рахунок (картку) до системи мобільних платежів «Google Pay» через будь-який банківський POS-термінал/термінал, що підтримує функцію безконтактного способу оплати, з банківського рахунку (картки) потерпілого, що емітована АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] . В подальшому, [PERSON] , реалізуючи спільний злочинний умисел обумовлений невстановленою досудовим розслідування особою, який полягав в обготівкуванні останнім грошових коштів з банківського рахунку потерпілої, перебуваючи в м. Рівне, проспект Миру, 8, шляхом безконтактної оплати здійснив зняття грошових коштів з банківського рахунку (картки) потерпілої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №5457082503284536 о 14:44 год. в сумі 20800 грн., о 18:11 год. в сумі 18720 грн. з банкомату «CARO0192192», чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 39520 грн. (а.с. 94-118). Аналогічні обставини зазначені у відповіді на відзив, які встановлені банком за зверненням відповідача [PERSON] (а.с. 130-132). У відповідності до ч. 1 ст.\~634\~ЦК\~України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У відповідності до ч. 2\~ст.\~625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК Україниза договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно частини першої статті 1071\~ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Статтею 1073\~ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»(далі - Закон) визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Згідно пункту 1.27 статті 1\~Закону платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до частини третьої статті 6\~Закону порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. На підставі п. 14.12 ст.\~14\~Закону та п. 1 Розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого 05.11.2014 постановою Правління НБУ № 705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя\~статті 13 ЦПК України). Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого\~постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 по справі № 751/6050/18 (провадження №61-18544св19 викладено правову позицію, де зазначено: «… що саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача-фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З урахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони…». Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2023 невстановлені особи, отримавши доступ до належної [PERSON] інформації щодо доступу до сервісів АТ КБ «ПриватБанк», змінили фінансовий номер телефону позивача та зняли кошти на загальну суму 39520 грн. В судовому засіданні відповідач вказувала, що 10.07.2023 звернулась із заявою до поліції з приводу шахрайського заволодіння її коштами в розмірі 39520 грн. Суд враховує, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними (постанова Верховного Суду від 29.03.2024 у справі №456/4026/21). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами, що [PERSON] як користувач кредитної картки своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за її кредитною карткою, особового рахунку, акаунту, додатку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 09.07.2023 на загальну суму 39520 грн., і у втраті таких коштів є вина даного користувача. Враховуючи наведене, оскільки списання грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] відбулося не за її розпорядженням, вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Разом з тим, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої відповідачкою суми кредитних коштів. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Як зазначено вище, із виписки по картковому рахунку [PERSON] убачається, що остання користувалась грошовими коштами, отриманими від банку на підставі анкети-заяви від 11.11.2009, та погашала заборгованість. При цьому, з наданого банком розрахунку заборгованості по картковому рахунку\~\~ [PERSON] , убачається, що станом на 01.07.2023 в останньої наявна заборгованість у розмірі 19949,35 грн., тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, а також те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, беручи до уваги, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено на 26,737 %, тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 647,70 грн.

Outcome: partial