Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Басараб Олена Дмитрівна, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачки - [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у якій позивачка просить: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області №135/365/14-ц від 24 березня 2014 року. Під час перебування у шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею та перебуває на її утриманні. У 2014 році Ладижинським міським судом за її позовом було прийнято рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 22 червня 2024 року їхня донька досягла повноліття. Відповідач [PERSON] з часу повноліття дитини припинив надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча йому відомо, що донька продовжує навчання. На даний час їхня донька є повнолітньою, однак продовжує навчання у ВСП «Ладижинський фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» за спеціальністю «Облік та оподаткування» на заочній формі навчання. Відповідач має можливість допомагати донці, адже є працездатною особою, працює у Ладижинській ДТЕК. У зв`язку з чим, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. За даними з Єдиного державного демографічного реєстру №744457 від 16 серпня 2024 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17 листопада 1998 року (а.с16). Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачки - [PERSON] , [INFO] (а.с.17-18). 10 жовтня 2024 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій він просить розглядати цивільну справу з повідомленням (викликом) сторін (а.с.27). Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд даної цивільної справи з повідомленням (викликом) сторін відмовлено (а.с.28). Відповідачу [PERSON] ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), та вручена відповідачу 05 жовтня 2024 року, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення від 09 жовтня 2024 року (а.с.25). Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалися третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачки - [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), та вручена третій особі 05 жовтня 2024 року, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення від 09 жовтня 2024 року (а.с.26). Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. 20 вересня 2024 року на електронну адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачки - [PERSON] надійшла заява, у якій вона зазначила, що вона підтримує заявлені позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення (а.с.20). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області №135/365/14-ц від 24 березня 2014 року (а.с. 7-8). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29 червня 2006 року Ладижинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області (а.с.5). Рішенням Ладижинського міського суду №135/325/14-ц від 25 березня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви до суду, а саме: з 28.02.2014, та до досягнення донькою повноліття (а.с.7). 07 листопада 2017 року [PERSON] , [INFO] уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.12). Донька сторін у справі [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, однак продовжує навчання у ВСП «Ладижинський фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» на І курсі, заочного відділення, групи Б-31, за спеціальністю «Облік та оподаткування». Термін навчання з 31 липня 2023 року по 30 червня 2025 року. Навчання здійснюється за рахунок власних коштів та вартість навчання у 2023-2024 навчальному році складає 3 250,00 грн за один семестр, за весь термін навчання 13000,00 грн, що підтверджується довідкою №615 від 18 червня 2024 року, виданою директором коледжу [PERSON] та секретарем навчальної частини [PERSON] (а.с.8) та договором про навчання №10 від 31 липня 2023 року, укладеного між ВСП «Ладижинський фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету», в особі директора Цуркана О.В. та [PERSON] (а.с.9). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі 644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16.02.2022 у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У постанові від 17.04.2019 у справі №644/3610/16-ц (провадження №61-12782св18) Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , яка є донькою [PERSON] , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, навчається на платній основі, не працює, стипендію не отримує, проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка надає їй матеріальну допомогу. Оцінюючи можливість відповідача [PERSON] надавати матеріальну допомогу позивачці, суд враховує, що батько [PERSON] , відповідач по справі, є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги повнолітній донці, яка продовжує навчання відповідачем не надано, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання є рівною мірою обов`язком, як матері так і батька, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги на оплату вартості навчання, навчальних посібників тощо, тому вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 14 серпня 2024 року і до припинення навчання в навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. Сторони мають можливість у випадку зміни обставин, зокрема при зміні матеріального становища як батьків, так і повнолітніх дітей, до закінчення ними навчання, звернутись до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ст.430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнений від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial