Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

У березні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Венеція», в особі директора Соколова В.О., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» (з 09.11.2021 ТОВ «Ліко-Житлосервіс») перейменовано на ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» є суб`єктом господарювання у сфері надання житлово-комунальних послуг. [PERSON] володіє на праві власності машиномісцем [ADDRESS] . 15.10.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір № К12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки. Позивач зазначає, що належним чином виконував і продовжує виконувати умови договору та прийняті на себе зобов`язання по наданню послуг відповідачу. В порушення умов договору, відповідач не виконав прийняті на себе за договором зобов`язання по оплаті спожитих ним послуг, що порушило права та інтереси позивача. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у загальній сумі 6698,01 грн, судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2024 відкрито провадження по даній цивільній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У квітні 2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач з жовтня 2020 і по теперішній час систематично порушує умови договору, в повному обсязі не надає послуги, або надає такі, що не відповідають кількісним та якісним показникам. З підстав, викладених у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У квітні 2024 позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив відповідач намагається суд ввести в оману для задоволення власних корисливих інтересів і перекладання власних фінансових зобов`язань на інших осіб, які добросовісно платять за послуги за обслуговування паркінгу. Зауважив, що станом на 29.04.2024у відповідача зросла заборгованість за надання послуг з утримання підземного паркінгу в загальній сумі 13632,00 грн. У травні 2024 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивачем не доведено надання ним послуг, які б відповідали якісним та кількісним показникам, тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За положеннями чинного законодавства України, послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій це житлово-комунальна послуга, яка за функціональним призначенням полягає у виконанні комплексу робіт направлених на задоволення потреб споживача щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту житлового будинку, а також утримання прилеглої до нього, прибудинкової території. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. 10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (Закон), яким регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: - забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; - інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» на підставі актів прийому-передачі від забудовника ТОВ «ТМО Ліко-Холдинг» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги, тощо. 09.11.2021 року ТОВ «Управляюча компанія «Венеція» змінило найменування з попереднього найменування ТОВ «Ліко-Житлосервіс» на поточне найменування. [PERSON] володіє на праві власності машиномісцем [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу машиномісця № 578 від 13.10.2020 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 228002721 від 13.10.2020. 15.10.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір № К12-29 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, відповідно до п.1.1. якого замовник відшкодовує виконавцю вартість витрат з утримання підземної автостоянки (паркінгу) блок К12 за адресою: [ADDRESS] та інших витрат для обслуговування підземної автостоянки (паркінгу), а виконавець за рахунок коштів замовника забезпечує належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Позивач зазначає, що належним чином виконував і продовжує виконувати умови договору та прийняті на себе зобов`язання по наданню послуг відповідачу. Разом з цим, в матеріалах справи наявні претензія [PERSON] до ТОВ «УК «Венеція» вх. № 140 від 11.04.2023 стосовно видачі магнітного ключа та здійснення неналежного утримання та обслуговування підземної автостоянки, належного прибирання приміщень паркінгу, часткової відсутності освітлення. [PERSON] звернувся до позивача з листом вх. № 266 від 23.05.2023, з якого вбачається, що на вищевказану претензію була надана відповідь позивачем, де зазначено, що інформація в претензії не відповідає дійсності, то товариство не зобов`язано надавати магнітні ключі і що претензії стосовно неналежного утримання паркінгу не відповідають дійсності, що прибирання проводиться відповідно до графіків і не має проблем з освітленням. [PERSON] не погодився із зазначеною відповіддю позивача та зазначив, що ТОВ «УК «Венеція» не надає якісні та кількісні послуги з утримання підземної автостоянки (паркінгу). 27.06.2023 [PERSON] звернувся до позивача з листом-претензією вх. № 412, в якому зазначив, що розрахунок вартості витрат на утримання підземної автостоянки, затверджений в 2019 році та прийнятий тариф - 688,00 грн. Розрахунок має 9 статей витрат «найменування показників», проте жодна стаття належним чином не виконується позивачем і не доведено, що вони мають такі витрати. Крім того, [PERSON] 05.03.2024 звернувся з претензією вх. № 191 до позивача, в якій зазначив, що 11.02.2024 відповідачем зроблена фото фіксація машиномісця № [NUMBER] , де зафіксовано бруд на підлозі, «гори сміття», що і на момент 05.03.2024. Зазначив, що згідно Наказу № 17 від 01.01.2021 та Наказу № 17 від 01.02.2023 за паркінгом блоку К12 за адресою: [ADDRESS] , де розташоване машиномісце [PERSON] не числиться жодного чергового. Згідно Акту-претензії про перевірку кількості та/або якості послуг з утримання підземної автостоянки (паркінг) від 25.03.2024, з якого вбачається, що 25.03.2024 о 17 годині була проведена перевірка послуг ТОВ «УК «Венеція» щодо утримання паркінгу за адресою: [ADDRESS] , де встановлено, що послуги з утримання паркінгу, в тому числі забезпечення його санітарно-технічного стану (прибирання), його освітлення і протипожежна безпека є неякісними і не відповідають їх кількісному стану. Послуга з забезпеченням санітарно-технічного стану (прибирання паркінгу) останній раз надавалась майже рік тому, у квітні 2023, а до цього - у квітні 2021. Тобто, починаючи з 2020 і до 25 березня 2024 прибирання паркінгу проводилось лише 2 (два) рази і то неякісно, вибірково, по відношенню до деяких машиномісць. Отже, на протязі усього часу, крім місяців квітень 2021 та квітень 2023, паркінг залишався брудним, без забезпечення його санітарно-технічного стану. ТОВ «УК «Венеція» не надає в повному обсязі послуг з утримання паркінгу, а ті послуги, що надаються є неналежними. Велика кількість машиномісць, загальні проїзди паркінгу не мають освітлення, лампи не працюють. Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначені твердження викладені в Акту-претензії про перевірку кількості та/або якості послуг з утримання підземної автостоянки (паркінг) від 25.03.2024 підтверджуються фото фіксацією. Згідно Акту-претензії про перевірку кількості та/або якості послуг з утримання підземної автостоянки (паркінг) від 26.03.2024, з якого вбачається, що 26.03.2024 о 10 годині була проведена перевірка послуг ТОВ «УК «Венеція» щодо утримання паркінгу за адресою: [ADDRESS] , де встановлено, що паркінг знаходиться в дуже забрудненому стані. Разом з цим, відповідач звертався з претензією до позивача вх. № 286 від 01.04.2024, скаргою вх. № 1371 від 13.11.2020, Актом-претензію вх. № 146 від 13.04.2023. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. В порушення умов договору, відповідач не виконав прийняті на себе за договором зобов`язання по оплаті спожитих ним послуг. Разом з цим, позивачем на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2024 надано до суду графіки прибирання паркінгу за період з квітня 2023 по лютий 2024 та внутрішні документи, які регулюють складання цих графіків, а саме накази, інструкції, положення; інформацію про точну кількість проведених прибирань паркінгу за період з квітня 2023 та лютий 2024, покази лічильника води та електроенергії, технічну документацію на паркінги за адресою: [ADDRESS] . Позивачем надано Акт від 20.04.2023 складенйи комісією ТОВ «УК «Венеція» про те, що під час генерального прибирання паркінгу за адресою: [ADDRESS] , автомобіль власника парко місця [NUMBER] [PERSON] знаходився на належному йому парко місці, що завадило прибрати вказане паркомісце. Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Статтею 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно- правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд зауважує, що стосовно освітлення паркінгу, приміщення паркінгу, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, а твердження [PERSON] , що машиномісце відповідача - [NUMBER] не освітлювалось з моменту укладання договору (що підтверджується численними зверненнями та фотофіксацією) не спростовано позивачем. Стосовно наявності води в пожежних гідрантах, відповідач зазначив, а позивач не спростував те, що вода була відсутня довгий час, який на сьогодні невідомо. Крім того, відповідачем надано до суду Накази про закріплення працівників за паркінгами для здійснення чергування № 17 від 01.01.2021, № 17 від 01.02.2023 та № 14 від 01.01.2024. Як вбачається з вказаних наказів, жодним із них не закріплено чергового (черговий оперативний) за паркінгом, де розташоване машиномісце відповідача [ADDRESS] ). Як вбачається з матеріалів справи, паркінг має декілька входів та виходів з нього і одна з функцій контролю доступу це забезпечити такі проходи і їх функціонування. Проте, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження вказаного. Разом з цим, відповідач надав складені відповідні акти-претензії від 25.03.2024 та 26.03.2024 з фото фіксацією закритих проходів. При цьому, відповідач неодноразово просив позивача провести перерахунок за ненадані послуги або зменшити їх вартість, на суму ненаданих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Тобто належним виконанням зобов`язання з боку Позивача є належне, якісне та кількісне утримання паркінгу, надання послуг, дотримання умов Договору. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем, всупереч положенною ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів надання послуг Відповідачу, належного виконання умов Договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення без задоволення вимоги про стягнення боргу Щодо стягнення з відповідача на користь позивача виплат, передбачених ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. При цьому, в постанові від 21.07.2021 року в справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-IX. Крім того, з 24.02.2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Зважаючи на те, що на території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року запроваджено карантин, на період дії якого заборонено нарахування та стягнення 3% річних, інфляційних втрат та неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також ураховуючи, що з 24.02.2022 року, в період воєнного стану, нарахування та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат - також заборонено, тому нарахування позивачем за спірний період 3% річних та інфляційних втрат - є безпідставним та таким, що порушує норми матеріального права, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Кім того, ця вимога є похідною від основної вимоги про стягнення основної суми заборгованості, а тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що позов є недоведеним, в зв`язку з чим не підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed