Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість у сумі 107\~135,48 грн, а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. Позов обґрунтовано обставинами: На підставі кредитного договору №GP-4592579 від 05.0.2013, укладеного між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] останній було надано кредит у сумі 49\~999,66 грн. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилось шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». На баланс позивача була передана заборгованість за вищевикладеним кредитним договором. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий час. Станом на 07.02.2020 заборгованість складає 107\~135,48 грн, з яких 48865,89 грн заборгованість за кредитом, 7672,63 грн заборгованість за процентами, 14873,94 грн заборгованість за комісією, 35\~723,02 грн штрафні санкції. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом. Позиція відповідача Представником відповідача адвокатом Михайловською О.М. подано відзив на позов, вказує, що позивачу має бути відмовлено в задоволенні позову, оскільки позивач повинен довести надання позичальнику кредитних коштів, що передбачені укладеним договором, проте виписки з рахунку відповідача про зарахування кредитних коштів в сумі 49\~999,66 грн позивачем не надано. Меморіальний ордер про перерахування коштів виписано правонаступником кредитора - філією ПАТ «ПУМБ», хоча кошти мав надати ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», тому вважає, що такий доказ не є належним та допустимим. Також представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності. Вказує, що договір було укладено 04.06.2013 строком на 36 місяців, тобто до 05.06.2016. Позивач вказує, що 19.07.2016 він став правонаступником кредитодавця ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». З позовом позивач звернувся 14.02.2020, після спливу трирічного строку позовної давності, який сплив 05.06.2019, що є підставою для відмови у позові. Із відзиву видно, що представник відповідача заперечує проти вимоги щодо стягнення нарахованих процентів та комісії. Посилаючись на правові позиції ВП ВС зазначає, що право кредитодавцю нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В кредитному договорі укладеному між сторонами не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надавались відповідачу як позичальнику. Нарахування комісії після закінчення строку кредитування також не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Окрім того, вказує, що в позовній заяві відсутнє обґрунтування стягнення штрафних санкцій, не надано належного розрахунку, не визначено період, за який їх нараховано. Із виписки з рахунку видно, що до неустойки за порушення зобов`язання по кредиту позивачем додано суму плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Позивачем порушено п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливими умовами договору, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Так, сума штрафних санкцій нарахованих позивачем в розмірі 35\~723,02 грн перевищує 50% суми заборгованості по кредиту 48\~865,98 грн, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності. Також вказує, що із спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Таким чином, щодо стягнення заборгованості за кредитом, процентами, комісією та штрафними санкціями, нарахованими в межах строку кредитування до 05.06.2016, на момент звернення до суду сплив строк позовної давності. Стягнення заборгованості за процентами, комісією та штрафних санкцій, які нараховані після закінчення строку кредитування вважає необґрунтованим, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства та усталеної судової практики. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Від позивача відповідь на відзив не надходила. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 14.02.2020 представником позивача подано дану позовну заяву до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 26.03.2020 цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Широківського районного суду Дніпропетровської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.01.2021 від представника відповідача надійшло заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про перехід до загального позовного провадження. 11.01.2021 року надійшов відзив на позов. Ухвалою суду від 29.01.2021постановлено про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25.08.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 12.10.2021 явку представника позивача у справі визнано обов`язковою для надання особистих пояснень. На підставі розпорядження Широківського районного суду Дніпропетровської області №1501 від 31 липня 2024 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 серпня 2024 року, справу передано у провадження судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренка О.М. 12.08.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.10.2024 закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Належним чином повідомлений представник позивача в судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, будь-яких клопотань та заяв до суду не надійшло. В позовній заяві представником позивача зазначено прохання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні просив розглядати справу за відсутності відповідача та не заперечив проти розгляду справи за відсутності представника позивача. Також підтримав позицію викладену у відзиві. Зазначив, що відповідач укладала кредитний договір, отримувала кредитні кошти та має заборгованість із сплати кредиту. Просив застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем. 04 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено договір №GP-4592576, шляхом підписання останньою пропозиції укласти договори (оферта), графіку платежів та загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків. Згідно пропозиції укласти договір (оферта) №GP-4592576 від 04.06.2013\~року [PERSON] \~запропонувала ПАТ\~«Банк Ренесанс\~Капітал»,\~який також\~діє від\~імені ПрАТ\~«УАСК «АСК-ЖИТТЯ»\~на підставі\~агентського договору,\~ укласти\~з нею\~договір про\~страхування та\~надати кредит\~на умовах,\~викладених в\~частині 2\~цієї пропозиції,\~а саме\~надати їй\~ кредит\~в сумі\~ 49\~999,66\~грн,\~з яких\~43\~706,00\~грн \~на загальні\~споживчі цілі,\~6293,66\~грн \~на оплату\~Договору страхування,\~на строк\~ 36\~місяців,\~ із сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1,90% та процентної ставки в розмірі 14,00% річних (а.с.8). Відповідач зобов`язалась щомісячно погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок Банку або рахунок позичальника, вказаний у графіку платежів (п. 5.1 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків) (а.с.10). Датою платежу є 05 число кожного місяця, що видно із підписаного відповідачем графіку платежів (а.с.9). Відповідно до меморіального ордеру №2222244 від 05 червня 2013 року отримувачу [PERSON] видано кредитні кошти в розмірі 49\~999,66 грн згідно договору №GP-4592576 від 04.06.2013, банк платника та банк отримувача зазначено філія ПАТ «ПУМБ» в м. Київ (а.с.16). Згідно виписки з рахунку відповідача, здійсненого позивачем, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 07 лютого 2020 року складає 107\~135,48 грн, з яких 48\~865,89 грн прострочена заборгованість за кредитом; 14\~873,94 грн\~ прострочена заборгованість за комісією; 7\~672,63 грн прострочена заборгованість за процентами; 35\~723,02 грн- неустойка за порушення зобов`язань по кредиту та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Заборгованість не погашена (а.с.17). Видача відповідачу кредиту, переказ кредитних коштів, зарахування страхового платежу, підтверджується виписками по особовим рахункам, наданим позивачем за період з 05.06.2013 по 14.11.2016 (а.с.18-19), з яких видно, що позичальником здійснювався переказ коштів з метою погашення заборгованості по угоді №GP-4592576 від 04.06.2013: 12.07.2013 на суму 2925,01 грн та 05.08.2013 на суму 59,99 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за вих. №157 від 21.03.2017 позивачем була направлена на адресу відповідача письмова вимога (повідомлення) про наявність заборгованості по кредитному договору станом на 21.03.2017 в розмірі 71\~412,46 грн. та необхідність її сплати в строк до 28.03.2017. Також попереджено, що у разі невиконання даної вимоги банк застосує заходи примусового стягнення боргу (а.с.13-14). Із виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 14.11.2016 по 03.02.2020 видно щоденне нарахування процентів (а.с.20-37). Також встановлено припинення ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», про що 19.07.2016 здійснено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи, правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є АТ «ПУМБ», що видно із його статуту. \~ \~ \~ \~ IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Конструкція договору приєднання спрямована на уніфікацію договірних умов з метою забезпечення гарантій, визначених ст. 633 ЦК України. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України). Так, за договором приєднання лише одна сторона уповноважена на розроблення договірних умов у даній ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником якого є позивач. Оскільки споживач банківських послуг є юридично слабшою стороною за договором приєднання, що спричиняє дисбаланс свободи договору, тому умови, що розробляються банком повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Щодо виконання зобов`язання. Відповідно до ст.ст.526 та 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У ст.\~610\~ЦК України визначено,\~що порушенням\~зобов`язання\~є його\~невиконання або\~виконання з\~порушенням умов,\~визначених змістом\~зобов`язання\~(неналежне\~виконання). Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Судом встановлено, що [PERSON] і первісним кредитором ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» було погоджено всі істотні умови договору: сума та строк кредиту, розмір комісії та процентної ставки, суми щомісячних платежів, умови в частині страхування життя. Відповідач була ознайомлена з такими умовами, про що свідчить її підпис на Пропозиції укласти договори (оферта) від 04.09.2013, графіку платежів та на Загальних умовах договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків. Отже на підставі укладеного договору у позичальника виникли зобов`язання щодо повернення кредиту. Зарахування коштів на рахунок позичальника [PERSON] підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 05.06.2013 по 14.11.2016, з якої видно здійснення переказу коштів на рахунок позичальника. Часткове погашення останньою заборгованості по угоді свідчить про отримання таких кредитних коштів. Також відповідачем не заперечується факт укладення кредитного договору №GP-4592576 від 04.06.2013, отримання кредитних коштів та порушення взятих на себе зобов`язань. При цьому, суд погоджується із запереченнями представника відповідача про те, що наявний в матеріалах справи меморіальний ордер №2222244 від 05.06.2013, засвідчений печаткою позивача, не може бути прийнятий як належний і допустимий доказ перерахування коштів за кредитним договором від 05.06.2013 відповідачу [PERSON] , оскільки банком платника зазначений ПАТ «ПУМБ», однак договір кредиту був укладений між [PERSON] і ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і саме останній мав здійснювати перерахунок кредитних коштів. ПАТ «ПУМБ» став правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» лише з 19.07.2016. До предмета доказування входить, зокрема і доведення позивачем порушення грошового зобов`язання та наявності заборгованості. Із наданих суду письмових доказів видно, що за відповідачем значиться заборгованість за кредитним договором №GP-4592576 від 05\~червня 2013\~року щодо сплати кредиту, процентів, комісії та неустойки в загальному розмірі 107\~135,48 грн. На спростування наявності вказаної суми заборгованості відповідачем доказів суду не надано, свого розрахунку не наведено. Разом з цим, представником відповідача заявлено про застосування строків позовної давності. Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає таке. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51). Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Встановлено, що підписаним відповідачем графіком платежів визначені щомісячні платежі на погашення кредиту, процентів та комісії. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу окремо. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~ статті 1050 ЦК України\~кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду від 04.07.2018 року, викладеного у Постанові у справі №438/489/16-ц. При цьому, право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому. Строк кредиту за договором № GP-4592576 від 05.06.2013 сторонами визначено- 36 місяців, отже кінцевим строком повернення кредиту й платежів до них є 05.06.2016 року. Позивач звернуся в суд з позовом 18 лютого 2020 року, тобто після спливу позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентам, комісії та штрафних санкцій, нарахованих в межах строку кредитування, тобто до 05.06.2016. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналогічна правова позиція визначена у постанові ВП ВС від 24.04.2019 по справі №523/10225/15-ц. Таким чином в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по кредиту, процентам, комісії та штрафних санкцій, нарахованих за період з 05.06.2013 по 05.06.2019 слід відмовити через сплив строку позовної давності. Щодо стягнення процентів, комісії та штрафних санкцій нарахованих після 05.06.2019 суд зазначає таке. Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( у редакції станом на момент укладення кредитного договору [PERSON] ) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. При цьому, відповідно до п.17 ч.1 ст.1 вказаного Закону послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВСУ від 16.11.2016 по справі №6-1746цс16, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього тощо). Згідно з частинами першою, другою та п`ятою\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Проте, встановивши в кредитному договорі від 05.06.2013 сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту у відсотках від суми кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. Нарахування комісії позивачем є необґрунтованим та не відповідає вимогам чинного законодавства. Приписи абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Викладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 28.03.2018 по справі №444/9519/12. Як видно із виписки із рахунків, похивачем здійснювалось нарахування процентів до 02.02.2020 року. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилось право позивача нараховувати проценти за кредитом то після 05.06.2016 у позивача відсутнє право нараховувати проценти на підставі кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та штрафних санкцій, однак таких вимог позивач не заявив, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та штрафних санкцій, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. Окрім того, належного розрахунку заборгованості, з якого б вбачалось за який період нарахована заборгованість по процентам, комісії та штрафним санкціям позивачем не надано. Таким чином в стягненні заборгованості з процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих за період з 06.06.2019 по 07.02.2020 позивачу слід відмовити за безпідставністю нарахування. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. \~З урахуванням\~приписів частини\~першої\~статті 141\~ЦПК України,\~суд вважає\~ за необхідне покласти на позивача\~судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: dismissed