Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 квітня 2022 року між ними був укладений шлюб. Вони є батьками спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; на теперішній час їх сімейні стосунки припинені, між ними зникло почуття взаємоповаги та взаєморозуміння. Подружні відносини з відповідачкою фактично розірвані, вона зраджує йому та не має наміру мешкати разом з ним. Вони тривалий час не проживають разом, відповідачка не дозволяє спілкуватися з сином, їх шлюб носить формальний характер, що унеможливлює подальше спільне подружнє життя, а тому, просить шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що дружина не хоче проживати з ним, спроби примиритися не дали бажаного результату, просить не надавати строк для примирення. Відповідачка позовні вимоги визнала, вказала, що з червня 2024 року вони з чоловіком не проживають разом. На примирення не згодна. Збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини, оскільки, син був свідком домашнього насильства щодо неї з боку чоловіка, що його дуже засмучує. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 18 вересня 2024 року відкрите спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін, у справі призначене перше судове засідання для розгляду справи по суті, відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Заслухавши пояснення\~сторін,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд установив, що [PERSON] та [PERSON] 13 квітня 2022 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області за актовим записом № 02. Подружжя є батьками спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, подружніх стосунків не підтримують, спільних інтересів не мають, мають різні плани на майбутнє, примиритися не бажають. Позивач та відповідачка наполягають на припиненні подружніх відносин та вказують, що шлюб між ними носить формальний характер. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved