Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивачі - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про усунення [PERSON] , [INFO] від права на спадкування на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку, надану для ведення фермерського господарства, яка розташована в межах території Новопавлівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 54,5 га, наданої для обслуговування житлового будинку, що розташована за цією ж адресою. Позивачі та відповідач є спадкоємцями після смерті [PERSON] . В установлений законодавством строк, позивачі звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відповідач з 06.05.2011 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подавав, так як протягом тривалого часу проживає за межами України. В зв`язку з тим, що відповідач має право на частку майна померлого [PERSON] , позивачі позбавлені можливості отримати відповідні свідоцтва про право на спадщину, а тому вважають, що відповідач має бути усунутий від спадкування, так як ухилявся від надання допомоги своєму батькові, який часто хворів, потребував підтримки та допомоги, що призвело до погіршення стану здоров`я останнього, а згодом й смерті. Позивачі та їх представник - адвокат Бабкова О.С. в судове засідання не з`явились, проте від представника позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, проте в матеріалах справи наявна заява, подана від імені відповідача, про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , від 09.10.2023 (а.с.13). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчаном А.С., за заявами [PERSON] та [PERSON] , була заведена спадкова справа № 131/2023. Згідно спадкової справи, 17.11.2023 нотаріусом на адресу [PERSON] (батька спадкодавця) та [PERSON] (сина спадкодавця) були направлені листи з роз`ясненням норм чинного законодавства та необхідністю повідомлення нотаріуса про наміри прийняття чи відмови від прийняття спадщини померлого. Відповідач [PERSON] має право на частку майна померлого [PERSON] , а позивачі позбавлені можливості отримати відповідні свідоцтва про право на спадщину, тому вважають, що відповідач має бути усунутий від спадкування, так як ухилявся від надання допомоги своєму батькові, який часто хворів, потребував підтримки та допомоги, що призвело до погіршення стану здоров`я останнього, а згодом й смерті. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Правові підстави для усунення від права на спадкування визначені у статті 1224 ЦК України. Так, відповідно до частини 1-2 статті 1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Крім того, частиною 5 статті1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Тобто для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком,тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Також суд враховує, що, за змістом 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заявляючи позовні вимоги про усунення відповідача від права на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, позивачі посилаються на те, що відповідач ухилявся від надання спадкодавцю допомоги. Натомість суд не може погодитися з позовними вимогами позивачів, адже позивачами не надано доказів того, що [PERSON] перебував у безпорадному стані, потребував допомоги з боку відповідача, а останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Надані ж позивачами виписка з історії хвороби та виписка з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , не підтверджують безпорадного стану спадкодавця [PERSON] , а також того, що останній потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Відтак, належних допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог позивачами суду не надано, в зв`язку з чим, законних підстав для усунення відповідача від права на спадкування після смерті [PERSON] немає. Більш того, згідно з матеріалами справи, відповідач на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем, від спадщини не відмовився, а тому, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, необхідно зауважити, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. За наведеного, є незрозумілим, чому, подаючи до суду заяву про визнання позову, відповідач не звернувся безпосередньо до нотаріуса, яким відкрито спадкову справу, з заявою про відмову від прийняття спадщини. За таких обставин, у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі, в зв`язку з його недоведеністю. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачами судові витрати, слід покласти на позивачів.

Outcome: dismissed