Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просила встановити факт смерті її сина, громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Лозова, Харківська область, померлого [INFO] у м. Макіївка, Донецької області, Україна. В обгрунтування заяви вказала, що її син [PERSON] зник безвісти у м. Макіївка, Донецької області у 2014 році. Зважаючи на те, що м. Макіївка було окуповане РФ у 2014 році, це унеможливлювало пошуки [PERSON] , однак у 2023 році заявниці вдалося отримати свідоцтво про його смерть, яке було видано відділом РАЦС ДНР. Для отримання свідоцтва про смерть заявниця звернулася до Лозівського відділу ДРАЦС, але їй було відмовлено, оскільки для підтвердження смерті сина, заявниця не надала медичний документ встановленої форми. Письмову відмову у Лозівському відділі ДРАЦС [PERSON] не надали, вказавши, що така дія не потребує письмової відмови. Враховуючи вищевикладене заявниця була змушена звернутися до суду з даною заявою. Відповідно до ст.317 ЦПК України, справа буде розглянута невідкладно без участі сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Зважаючи на вище вказане, згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтями 2,4 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В ст.55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив такі факти. Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень, [INFO] народився [PERSON] . На підставі заяви [PERSON] про визнання батьківства №19 від 03.03.1989 року та актового запису про шлюб №103 від 03.03.1989 року до актового запису про народження [PERSON] внесено зміни, а саме: прізвище дитини [PERSON] змінено на [PERSON] , прізвище матері дитини [PERSON] змінено на [PERSON] та видано свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , де в графі батьки вказано: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,16-17). 04.07.2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13). 08.08.2006 року [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.14). Також матеріали справи містять копію паспорта та ідентифікаційного номеру на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Впродовж 9 років заявниця намагалася знайти зниклого сина, зверталася до Лозівського районного відділу поліції, але пошуки не дали результатів. У 2023 році заявниця отримала свідоцтво про смерть сина, з якого вбачається, що [PERSON] , помер [INFO] у м. Макіївка, Кіровський район, Донецька Народна Республіка, Російська Федерація у віці 34 років, про що 28 березня 2023 року було складено актовий запис про смерть №597, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ДНР № [NUMBER] (а.с.18). Після смерті сина заявниця не має можливості отримати свідоцтво про смерть у Лозівському відділі ДРАЦС, у зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій територій, а тому є недійсним. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Як вказує [PERSON] у заяві, вона зверталася до Лозівського відділу ДРАЦС для отримання свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено, оскільки для підтвердження смерті сина, заявниця не надала медичний документ встановленої форми. Письмову відмову у Лозівському відділі ДРАЦС [PERSON] не надали, вказавши, що така дія не потребує письмової відмови. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт смерті [PERSON] в певний час і при певних обставинах підтверджений. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право для проведення державної реєстрації смерті з метою подальшого його використання згідно діючого законодавства. Відповідно до ч. 4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved