Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому простить: розірвати договір оренди земельної ділянки від 16 грудня 2015 року, кадастровий № 6520955700:06:031:0020, площею 5,4960 га, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право № 12575135 від 16 грудня 2015 року; стягнути з відповідача на користь [PERSON] плату за оренду земельної ділянки в період з 2022 року по березень 2024 року включно в розмірі 12 198,39 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 5,4960 га, кадастровий номер 6520955700:06:031:0020, розташованої на території Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом серії ЯГ № 496236, виданим Великоолександрівською РДА 15.01.2007 року, та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.12.2015 року. 16 грудня 2015 року між позивачем і відповідачем, ФОП [PERSON] , було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Договір укладено на строк до 31 грудня 2025 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язалася сплачувати орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 1 грудня кожного року. Позивач наголосив, що відповідачем не було виконано зобов`язання зі сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки. Більше того, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, не надає жодних пояснень щодо несплати орендної плати та податків, передбачених договором. Орендна плата, яка є істотною умовою договору, та податки залишаються несплаченими. Також позивач вказує на ймовірність невиконання відповідачем своїх зобов`язань у 2024 році. Позивач зазначив, що відповідач виїхала на тимчасово окуповану територію після початку повномасштабного вторгнення військ рф 24 лютого 2022 року. У зв`язку з цим господарська діяльність на земельній ділянці не здійснюється, і належного використання земельної ділянки немає. Відповідно до пункту 9 договору, прострочення орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. Позивач підкреслив, що несплата орендної плати відповідачем порушує статтю 526 Цивільного кодексу України, яка зобов`язує виконувати зобов`язання належним чином у встановлені строки. Згідно зі статтею 141 Земельного кодексу України та пунктом «д» цієї статті, систематична несплата орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Крім того, статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду у разі невиконання обов`язків стороною договору. Посилаючись на усталену судову практику Верховного Суду України, зокрема постанови від 28.09.2016 у справі №6-977цс16 та від 12.12.2012 у справі №6-146цс12, позивач зазначив, що систематична несплата орендної плати є достатньою підставою для розірвання договору оренди. Відзив на позов відповідачем не подано. На судове засідання позивач не заявився, його інтереси були представлені адвокатом Косенчуком С.І. На судове засідання представник позивача Косенчук С.І. не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені позивачем обґрунтування суд дійшов таких висновків. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 496236 від 15 січня 2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,50 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Калінінської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та кадастровими номером 6520955700:06:031:0020. Відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 16 грудня 2015 року укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем фізичною особою підприємцем [PERSON] вбачається, що орендодавець передав орендарю в оренду земельну ділянку площею 5,50, кадастровий номер 6520955700:06:031:0020 строком на 10 років: з моменту реєстрації договору оренди по 31 грудня 2025 року (пункти 1, 2, 8 Договору оренди). Зазначене також вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 16 грудня 2015 року. Відповідно до пунктів 1, 5, 9, 11 Договору оренди нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки станом на 25 листопада 2015 року становить 137609,26 грн, орендна плата становить 3% від її нормативної грошової оцінки, а сплачується за кожен рік користування нею протягом дії Договору оренди не пізніше як у термін до 01 грудня кожного року. Відповідно до пункту 38 Договору оренди його дія припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до Акту приймання-передачі земельної ділянки його було складено про те, що фізична особа-підприємець [PERSON] прийняла, а власник земельної ділянки [PERSON] передав земельну ділянку, загальною площею 5,50 га, на території Калінінської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, згідно з план-схемою ділянки. Згідно із частиною першою\~статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12,\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України\~«Про оренду\~землі»,\~Земельним кодексом\~України та загальними нормами Цивільного кодексу\~України щодо плата за оренду майна. Відповідно до вимог статті 124\~ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до статті 1Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статтях 21,\~22\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (стаття 23 Закону України «Про оренду землі»). За положеннями статті 24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13,\~21Закону\~України «Про\~оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Згідно з частиною першою\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої,\~другої статті\~613\~ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства, що випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (частина четверта статті 613 ЦК України). Прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання, або в невиконанні кредиторських обов`язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов`язання належним чином. Якщо прострочення боржника - це прострочення у виконанні зобов`язання, то прострочення кредитора - це прострочення у прийнятті виконання зобов`язання (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18 (провадження № 61-12851св21). Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами в період часу з 2022 року по 2024 рік існують правовідносини з приводу договору оренди відповідно до яких ФОП [PERSON] взяла на себе обов`язок щороку у строк до 01 грудня сплачувати [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою із кадастровим номером 6520955700:06:031:0020 площею 5,4960 га, яка становить 3 % нормативної грошової земельної ділянки за рік оренди, тобто від суми 137609,26 грн, що становить суму 4128,28 грн. Оскільки орендну плату на 2022 рік відповідач повинен був внести у строк 01 грудня 2022 року, а за 2023 рік повинен був внести у строк 01 грудня 2023 року і цей період часу сплив, з ФОП [PERSON] підлягає стягненню орендна плата за вказані роки в сумі 8\~256,56 грн (4128,28 + 4128,28). В той же час, зважаючи на те, що строк виплати орендної плати за 2024 рік, який слід обраховувати з 01 січня по 01 грудня 2024 року не настав, у цій частині позовних вимог слід відмовити. Хоча на час розгляду справи цей строк вже розпочався і у відповідача вже виник обов`язок щодо виплати орендної плати за 2024 рік, стягнення його в судовому порядку є неможливим оскільки відповідач ще має право в добровільному порядку в строк до 01 грудня 2024 року внести орендну плату. На цій підставі суд не має підстав стверджувати, що відповідач вже не виконав свої зобов`язання за договором у цій частині. Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки встановлено порушення відповідачем умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати, а саме за 2022 рік та 2023 рік, наявні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог у цій частині. При цьому, вказана орендна плата підлягає стягненню без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5,47% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, за рік оренди. Орендна плата вноситься орендарем у такі строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року (п. 4.5 Додаткової угоди). Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Так, відповідно до підпункту l6.1.4\~пункту 16.1\~статті 16\~Податкового кодексу\~України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України (пункт 36.1 статті 36 Податкового Кодексу України). Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (пункт 36.4 статті 36 Податкового кодексу України). Підпунктом 170.1.1.\~пункту 170.1\~статті 170\~Податкового Кодексу\~України передбачено, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Враховуючи, що у справі відсутні докази виконання відповідачем обов`язку податкового агенту позивачу як платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, то відсутні підстави для відрахування податків і зборів при стягненні заборгованості з орендної плати, оскільки податки і збори мають бути сплачені при фактичній виплаті заборгованості. Крім того, враховуючи, що у даних правовідносинах має місце систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати, а позивач заявив відповідні вимоги, вказаний Договір оренди слід розірвати. Таким чином, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який укладений між сторонами та діяв впродовж вказаного періоду часу, а також враховуючи не доведення відповідачем факту виконання умов вказаного договору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення вказаної заборгованості та розірвання договору, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково. Відповідно до статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача. Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного процесуального закону та

Outcome: partial