Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] (далі - позивач) через представника [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» з позовом до Фастівської міської ради Київської області (далі - відповідач), в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON] , що помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . За життя [PERSON] заповіт не склав, єдиним спадкоємцем майна є його дружина - позивач, яка вважається такою, що прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Постановою від 09.08.2024 року державного нотаріуса Першої Фастівської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом,оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Вказана обставина змушує [PERSON] звернутися до суду для визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. Відзиву на позовну заяву не надходило. У судовому засіданні представник позивача підтрималапозовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявна заява про те, що представник не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні(ч. 1 ст. 211 ЦК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Ухвалою суду від 24.09.2024 року відкрито провадження у справів порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано копії матеріалів спадкової справи після [PERSON] 11.10.2024 року на адресу суду надійшли витребувані судом документи. Ухвалою суду від 23.10.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 21). [PERSON] являється дружиною п омерлого [PERSON] (а.с. 20). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №723/0232 від 09.08.2024 року державного нотаріуса Першої Фастівської районної державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , що помер [INFO] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 29). Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як зазначалось вище, підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок стала відсутність правовстановлюючих документів. Натомість під час розгляду справи було встановлено, що згідно архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ» станом на 01.01.2013 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований по праву приватної власності за [PERSON] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений Фастівською держнотконторою від 06.07.1960 року, р.2537 (1/2 частина) та Договору купівлі-продажу, посвідчений Фастівською держнотконторою від 28.05.1958 року, р.2276 (1/2 частина). Станом на 24.01.2008 року при проведенні останньої поточної технічної інвентаризації загальна площа будинку складає 81,6 кв.м., житлова площа 53,1 кв.м. На земельній ділянці розташований житловий будинок А з прибудовами, а1, козирком а3, погріб з шийкою В, сарай Б, гараж Г, літній душ Д, сходи г, колодязь питний к, огорожа №1, №3, ворота №2, вимощення №4, яма вигрібна №5, трубопровід №6. Станом на 24.01.2008 року при проведенні обстеження домоволодіння самочинного будівництва не виявлено, про що видано довідку №386 від 20.05.2015 року (а.с. 11). Крім того, у матеріалах справи наявна копія технічного паспорту будинку за адресою: [ADDRESS] від 24.01.2008 року, який виготовлено на ім`я [PERSON] (а.с. 22-23). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 309/2014 позивач є єдиною спадкоємицею майна [PERSON] , оскільки вчасно звернулася з заявою до державного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті чоловіка. При цьому інші спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на будинок, а також ту обставину, що позиває є єдиною спадкоємицею майна свого чоловіка суд прийшов до висновку про можливість задоволення даного позову та визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на будинок після смерті її чоловіка, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого володіння майном. На підставі викладено та

Outcome: approved