Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

у листопада 2020 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ №123367 вона була власником земельної ділянки, площею 0,1002 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 800000000:82:445::0153, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. У жовтні 2020 року позивач дізналася, що в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. за реєстровим №313. Від імені [PERSON] вказаний договір купівлі-продажу підписав [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 01.03.2018 року за реєстровим №224. Позивач зазначає, що жодної довіреності на представництво її інтересів , в тому числі на вчинення правочинів із належною їй земельною ділянкою, не надавала і не підписувала. З [PERSON] не знайома. У [PERSON] не було наміру відчужувати належну їй земельну ділянку будь-якій іншій особі, вибуття майна з володіння позивача відбулося поза її волею, за участю представника, якого вона не уповноважувала на вчинення жодних дій від її імені та щодо її майна. За таких підстав, позивач просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. за реєстровим № 313, укладений між [PERSON] , від імені якої діяв представник за довіреністю [PERSON] , та [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 21 т.1) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову. Постановлено заборонити відчуження земельної ділянки, площею 0,1002 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; кадастровий номер 8000000000:82:445:0153. (а.с. 33 т.1) 09 лютого 2021 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 50 т.1) Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки сторони у справі з 28 жовтня 1978 року по 08 липня 1993 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Враховуючи, що від шлюбу сторони по справі мали двох дочок, після розірвання шлюбу між ними були наявні домовленості відносно користування майном, яке належало на праві особистої приватної власності кожному з них. Зокрема позивач користується будинком, який належить відповідачу, за адресою: [ADDRESS] , а відповідач користувався земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 800000000:82:445:0153, на якій побудував гостьовий будинок та баню, поставив пасіку. Ця земельна ділянка межує з земельною ділянкою (кадастровий номер 8000000000:82:445:0152), на якій роташований житловий будинок [ADDRESS] , який до 08.12.2020 року належав на праві спільної часткової власності двом дочкам позивача та відповідача. З 08.12.2020 року 1/2 частина земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:82:445:0152 та 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] належить відповідачу на підставі договорів дарування. Обидві зазначені земельні ділянки огороджені спільним парканом. Приблизно в березні 2018 року позивач повідомила відповідача про бажання відчужити земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У зв"язку з цим до відповідача зателефонував [PERSON] , який повідомив, що він є представником позивача за довіреністю, який і буде укладати договір купівлі-продажу земельної ділянки від імені [PERSON] 20 березня 2018 року між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 01.02.2018 року, та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Відповідно до п. 3 зазначеного договору, продаж вказаної земельної ділянки вчинено за 1 117 000 грн. Відповідно до вимог постанови НБУ від 06.06.2013 року за №210 щодо форми розрахунків по договору,сторони провели безготівковий розрахунок за продану земельну ділянку до підписання цього договору. 01.03.202021 року позивач [PERSON] надіслала відповідь на відзив. (а.с. 78 т.1) Просить задовольнити позов, оскільки доводи відповідача, в тому числі і щодо перерахування коштів за оспорюваним договором купівлі-продажу земельної ділянки, не спростовують факту укладення оспорюваного договору з порушенням вимог чинного законодавства, без волевиявлення позивача на вчинення такого правочину, що є підставою для визнання його недійсним. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року задоволена заява [PERSON] про витребування доказів. Постановлено зобов`язати посадових осіб АТ «Кристалбанк» надати суду належним чином завірені копії документів, що стосуються відкриття/закриття поточного рахунку № [NUMBER] у АТ «Кристалбанк» на ім"я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ), в тому числі договір про відкриття поточного рахунку, банківську виписку про рух коштів, заяву про видачу готівки та переказ коштів, закриття рахунку, а також копії документів, на підставі яких вказаний рахунок було відкрито/закрито на ім"я [PERSON] , в тому числі копію довіреності, посвідчену 01.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. за реєстровим № 224 від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] . (а.с. 98 т.1) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року задоволена заява [PERSON] про витребування доказів. Постановлено зобов`язати посадових осіб Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати суду належним чином завірену копію реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку, площею 0,1002 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:82:445:0153, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15110111800000). (а.с. 99 т.1) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.03.2021 року задоволена заява [PERSON] про витребування доказів. Постановлено зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександра Борисовича (04060 м. Київ, вул. Щусєва, буд. 36 прим. 2) надати Голосіївському районному суду м. Києва належним чином завірені копії документів, зокрема копію довіреності, посвідченої 01 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. за реєстровим № 224, яка видана від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] , а також копії документів, на підставі яких вказана довіреність посвідчена; копію витягу з реєстру нотаріальних дій про вчинення нотаріальних дій [PERSON] від 01 березня 2018 року за реєстровим № 224, та копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. за реєстровим № 313, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також копії документів, на підставі яких вказаний договір був посвідчений. (а.с. 96 т.1) 19 жовтня 2021 року [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмету позову шляхом його доповнення. (а.с. 181 т.1) Просить також визнати недійсною довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 01 березня 2018 року, за реєстровим №224, від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року зупинено провадження у даній справі у зв"язку з призначенням судової почеркознавчої експертизи. (а.с. 89 т.2) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року провадження у даній справі поновлено. (а.с. 138 т.2) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 березня 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. (а.с. 139 т.2) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на бездоказовість позовних вимог. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. в судове засідання не з"явився. Відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 161/6 від 27 січня 2020 року нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. була припинена. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. за реєстровим № 224 була посвідчена довіреність від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] (а.с. 147 т.1), якою [PERSON] уповноважувала останнього продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1002 га, кадастровий номер 800000000:82:445::0153, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 20 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. за реєстровим №313 був посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1002 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 800000000:82:445::0153, цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Від імені [PERSON] вказаний договір купівлі-продажу підписав [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. 01.03.2018 року за реєстровим №224. (а.с. 8 т.1) Відповідно до п. 3 договору продаж зазначеної земельної ділянки вчинено за 1 117 000 грн. Продавець своїм підписом під цим договором підтверджує проведення (сплати) зі сторони покупця повного розрахунку за продану земельну ділянку. Відповідно до вимог постанови НБУ від 06.06.2013 року за №210 щодо форми розрахунків по договору,сторони провели безготівковий розрахунок за продану земельну ділянку до підписання цього договору. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що жодної довіреності на представництво її інтересів, в тому числі на вчинення правочинів із належною їй земельною ділянкою, не надавала і не підписувала. З [PERSON] не знайома. У [PERSON] не було наміру відчужувати належну їй земельну ділянку будь-якій іншій особі, вибуття майна з володіння позивача відбулося поза її волею, за участю представника, якого вона не уповноважувала на вчинення жодних дій від її імені та щодо її майна. Як на правову підставу своїх позовних вимог, [PERSON] посилається на ст.ст. 203, 215 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст.ст.237, 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із праавочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необгрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5,6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст.215 ЦК України). За положеннями ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Таким чином, позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину недійсним, повинен довести суду відсутність в учасника правочину волевиявлення на укладення оспорюваного правочину. На підтвердження вказаних доводів, позивач подала до суду висновок №9840 від 22 жовтня 2021 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою [PERSON] від 30.09.2021 року, складений експертом [PERSON] ТОВ "Незалежнй інститут судових експертиз". (а.с. 33 т.2) Так, згідно висновку рукописний запис " [PERSON] ", зображення якого міститься у графі "ПІДПИС:" у технічній копії довіреності від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] від 01 березня 2018 року, виконано не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у графі: "ПІДПИС:" у технічній копії довіреності від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] від 01 березня 2018 року, виконано не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням якомусь справжньому підпису [PERSON] . Надаючи оцінку висновку №9840 від 22 жовтня 2021 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою [PERSON] від 30.09.2021 року, проведеному експертом Фраймович Л.В. ТОВ "Незалежнй інститут судових експертиз" щодо його належності як доказу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України) Згідно з ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частинами 1, 2, 5, 6 статті 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. Законодавство України про судову експертизу складається із цього Закону, інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачено законодавством України про судову експертизу, застосовуються правила міжнародного договору України (стаття 2 Закону України «Про судову експертизу»). Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (стаття 3 Закону України «Про судову експертизу»). Відповідно до п. 1.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року почеркознавча експертиза віднесена до криміналістичних експертиз. Згідно з ст.7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Як вбачається з висновку експертного почеркознавчого дослідження підпису від імені [PERSON] за її заявою від 30 вересня 2021 року, проведення дослідження доручено експерту першого класу ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз" Фраймович Л.В., яка має повну вищу освіту та кваліфікацію експерта за спеціальністю "1.1. ДОслідження почерку та підпису" та досвід експертної роботи з 2000 року. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно з ст.9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з реєстру атестованих судових експертів, свідоцтво експерта Фраймович Л.В. [NUMBER] (відповідно до наказу №73 від 08.08.2011 Київського НДІСЕ номер свідоцтва № [NUMBER] змінено на [NUMBER]), є недійсним; свідоцтво № [NUMBER] , видане ЕКК, Київський НДІСЕ є недійсним, свідоцтво [NUMBER], видане Квалфікаційною палатою Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при МЮУ, анульовано. Таким чином, зазначене дає підстави дійти висновку, що експерт [PERSON] не мала повноважень на здійснення експертного дослідження та відповідно проводити почеркознавчу експертизу. Крім того, відповідно до п.п.1.1 п.1 розділу 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та судових досліджень, Основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Підпунктом 1.3 п.1 розділу 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та судових досліджень визначено, що для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. При цьому, як вбачається з висновку експертного почеркознавчого дослідження підпису від імені [PERSON] від 22 жовтня 2021 року №9840, складеного експертом ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз" Фраймович Л.В. на дослідження надані технічна копія довіреності від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] від 01.03.2018 року, вільні та експериментальні зразки почерку та підпису [PERSON] . З огляду на викладене, суд вважає, що вказаний висновок почеркознавчого дослідження від 22 жовтня 2021 року №9840 проведено в порушення вищезазначеної методики, без оригіналу довіреності від імені [PERSON] на ім"я [PERSON] від 01.03.2018 року. Відтак, висновок почеркознавчого дослідження від 22 жовтня 2021 року №9840 не можна визнати належним доказом на підтвердження обставин, на які посилається позивач, тому суд його відхиляє. Також на підтвердження своїх доводів щодо недійсності довіреності ві 01.03.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., в судовому засіданні представник позивача подавала клопотання про призначення у справі судово-почеркозавчої експертизи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року зупинено провадження у даній справі у зв"язку з призначенням судової почеркознавчої експертизи. (а.с. 89 т.2) Листом від 24.05.2023 р. експертам Київського НДІСЕ було повідомлено про неможливість надання оригіналу довіреності, посвідченої 01.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. за реєстровим № 224, у зв"язку з тим, що відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 161/6 від 27 січня 2020 року нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка О.Б. була припинена. Запропоновано провести дослідження за наявними матеріалами справи. (а.с. 111 т.2) 05 квітня 2024 року експертом Київського НДІСЕ М.Голіян складено повідомлення № 26308/23-32 про неможливість надання висновку (а.с. 167 т. 2). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). В порушення вказаних норм процесуального права, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею не підписувалася довіреність від 01.03.2018 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б., а оскільки інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано, суд вважає, що вказані твердження позивача ґрунтуються на припущеннях, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed