Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

06.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 56 341 грн. 52 коп., яка складається з: суми кредиту 15 450,00 грн.; суми процентів за користування кредитом 40 891,52 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 23.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5588935 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого позивач надав позичальникові кредит у розмірі 15 450,00 грн. строком на 360 днів, за процентною ставкою 1,99%. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. 29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого відступлено право вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на його електронну пошту повідомлення, яку він вказував, укладаючи кредитний договір. Заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 56 341,52 грн.: сума кредиту 15 450,00 грн. та нараховані проценти 40 891,52 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Рибалко Н.І. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2023 року позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 30.01.2024, яке було відкладено на 26.03.2024, у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2024 позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за договором № 5588935 про надання споживчого кредиту від 23.02.2022 у розмірі 56 341,52 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2 147, 20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Крім того, Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 року виправлено, за власною ініціативою, допущену описку в резолютивній частині рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2024 року у даній цивільній справі, а саме вважати вірним результат розгляду справи «задоволено частково». 03.04.2024 представник позивача - адвокат Столітній М.М. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» нараховані відсотки за 60 календарних днів - 18 447,30 грн. Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2024 у задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» нарахованих відсотків за 60 календарних днів у розмірі 18 447,30 грн. - відмовлено. Відповідач [PERSON] , в особі представника - адвоката Пузіна Д.М., не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що судове засідання 26.03.2024 року відбулось за його відсутністю, оскільки повістку про виклик у судове засідання та ухвалу про відкриття провадження він не отримував. З цих же підстав ним не було подано відзив на позовну заяву. Вважає, що заочне рішення у цій справі підлягає скасуванню, а справа призначенню до розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки відповідач [PERSON] кредитний договір в електронному вигляді з ТОВ «Авентус Україна» не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Крім того, зазначив, що позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу; відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. До суду надано паперові копії електронних доказів, а оригінали цифрового файлу в форматі PDF, DOC(X), XML надано не було, тобто не можливо перевірити відповідність копії оригіналу. Водночас, не надано доказів, що підтверджують перерахування ТОВ „Авентус Україна" коштів відповідачу згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів. Разом з тим, останнім не було отримано повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 5588935 від 23.02.2022, відповідно до договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29.05.2023 між ТОВ „Авентус Україна" та ТОВ „ФК „Фінтраст Україна". Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2024, заяву [PERSON] в особі представника - адвоката Пузіна Д.М. про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2024 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з цим, у матеріалах справи наявна заява від представника відповідача про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 5588935 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 15 450,00 грн. строком на 360 днів, на умовах, встановлених кредитним договором, зі сплатою процентів за користування кредитом 1,99% в день (стандартна процентна ставка) в межах строку кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85 % річних. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № о19-ОД від 05.01.2022 та розміщених на офіційному сайті https://creditplus.ua. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зробив йому пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими [PERSON] ознайомився до моменту укладання. Відповідачем було прийнято умови кредитного договору, після чого, з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C872014», після чого відповідач отримав кредит в сумі 15 450,00 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" про перерахування коштів (додається). Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Зазначений платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом. Відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого Постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу 6 споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. Також, 23.02.2022 відповідачем було підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту (а.с. 8-9, 15). З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2022 на платіжну карту № [NUMBER] перераховано 15 450,00 грн. кредитних коштів, що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» (а.с. 31-33). Таким чином, зарахування кредитних коштів в сумі 15 450,00 грн. на картковий рахунок відповідача підтверджується належними доказами. Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», крім того відсутності належні докази про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить Доводи представника відповідача про те, що[PERSON] не укладав кредитний договір в електронному вигляді з ТОВ «Авентус Україна» та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував, не спростовують факту того, що кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору, зазначену у заяві на отримання кредиту банківську картку № [NUMBER] . Крім того, при отриманні кредиту позичальник заповнює відповідну анкету, яка містить інформацію про позичальника. Проте [PERSON] не спростовано відповідні відомості й не доведено, що вони не відповідають дійсності. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у своїй постанові від 01.07.2024 року у справі № 638/161/22 (провадження №61-4022 св 24), без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від відповідача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, які стосуються підписання кредитного договору. У свою чергу, матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано доказів того, що його персональні дані (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, місце проживання, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів), були використані неправомірно для укладення електронного договору від його імені, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Відповідачем також не доведено, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, йому не належить. 29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги заборгованості за договорами кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с. 41-45). Як вбачається з витягу реєстру боржників до договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29.05.2023, ТОВ «ФК» «Фінтраст Україна» набуло право вимоги та всі права кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 5588935 від 23.02.2022, у розмірі 56 341,52 грн., яка складається з: суми кредиту 15 450,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 40 891,52 грн. (а.с. 26). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином до позивача, перейшли всі права щодо права вимоги до відповідача за кредитним електронним договором № 5588935 від 23.02.2022 згідно якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит в сумі 15 450,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Як вбачається з матеріалів справи, про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту rustam27021993@gmail.com зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення (а.с. 28). А відтак, доводи представника відповідача, що [PERSON] не було отримано повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 5588935 від 23.02.2022, відповідно до договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29.05.2023 між ТОВ „Авентус Україна" та ТОВ „ФК „Фінтраст Україна", суд вважає необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами. Крім того, договір факторингу не визнаний недійсним у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Укладений між ТОВ „Авентус Україна" та ТОВ „ФК „Фінтраст Україна" договір факторингу є належним доказом переходу прав вимог до боржника за кредитним договором. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Щодо стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» нараховані відсотки за 60 календарних днів - 18 447,30 грн., суд зазначає наступне. Представником позивача у позові зазначено, що у зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 по 30.04.2022 за всіма кредитними договорами. Однак наданою можливістю відповідач не скористався, а тому у період з 01.05.2022 по 12.07.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (23.11.2022 - 21.01.2023) в межах строку договору відповідно до наступного: 15 450 грн * 1,99% = 307,46 грн*60 календарних днів = 18 447,30 грн. Згідно з розрахунком заборгованості (картка обліку договору), у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 56 341,52 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 450,00 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 40 891,52 грн. (а.с. 17-21). Як вбачається з витягу реєстру боржників до договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29.05.2023, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги та всі права кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 5588935 від 23.02.2022 у розмірі 56 341,52 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 15 450,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 40 891,52 грн. (а.с. 26). Таким чином до позивача, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 5588935 від 23.02.2022 року у розмірі 56 341,52 грн. Однак, право вимоги на нараховані відсотки за 60 календарних днів - 18 447,30 грн. факторові не передавалось. Враховуючи вищевикладене, вимога позивача в частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків за 60 календарних днів - 18 447,30 грн. задоволенню не підлягає, оскільки позивач не обгрунтував його право на нарахування цих відсотків за період з 23.11.2022 по 21.01.2023 року. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу, який є правонаступником первісного кредитора, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовано, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 5588935 від 23.02.2022 року в загальному розмірі 56 341 грн. 52 коп., яка складається із: суми кредиту 15 450,00 грн.; суми процентів за користування кредитом 40 891,52 грн. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС № 9422/10 видане головою Ради адвокатів Київської області П.А. Бойком; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії № 1423361; копію рахунку на оплату по замовленню №205/30/11 від 30.11.2023 на суму 10 000 грн. 00 коп.; копію платіжної інструкції № 1826 від 30.11.2023 року на суму 10 000 грн. 00 коп.; звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10.07.2023, у якому зазначено, що правова допомога надавалась щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №5588935, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , згідно якого загальна вартість виконаних робіт складає 10 000 грн. 00 коп. Аналізуючи подані представником позивача докази на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката за подання до суду позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд доходить до висновку, що з огляду на складність справи, ціну позову, витрати на правову допомогу підлягають стягненню у розмірі 5 000,00 грн. Оскільки, саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним по відношенню до складності даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Так як позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 617,57 грн., виходячи з розрахунку: 56 341,52 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 147,20 грн. (сума сплаченого судового збору) / 74 788,82 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial