Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

01.07.2024 адвокат Турчак М.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до Зміївського районного суду Харківської області з позовом до ТОВ "ВВС-Факторинг", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О., в якому просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського МНО Сазонової О.М. № 20511 від 26.11.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ВВС-Факторинг" заборгованості у розмірі 6676 грн 00 коп., таким що не підлягає виконанню. Крім того, представник позивача вказує, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211,20 грн та витраті по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн та очікує понести витрати на правничу допомогу, яка складає 20000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 20511 від 26.11.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ВВС-Факторинг" заборгованості на підставі договору № 3993637 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах кредиту від 29.07.2020, укладеного між ТОВ "ФК" Арагон", правонаступником всіх прав та обов`язків за договором про надання фінансових послуг факторингу № 21/01.2021 від 21.01.2021 є ТОВ "ВВС-Факторинг" на загальну суму 6676,00 грн. Позивач не погоджується зі спірним виконавчим написом, у зв`язку із чим через свого представника звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 03.07.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з відрядження судді Бібіка О.В. до іншого суду, здійснено повторний автоматизованого розподілу справи та визначено суддю Шахову В.В. Ухвалою суду від 20.08.2024 суддею Шаховою В.В. прийнято справу до свого провадження та призначено судовий розгляд. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник позивача просила розгляд справи проводити без її участі та без участі позивача. Позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ "ВВС-Факторинг" про причини неявки не повідомив. Заяв про відкладення судового розгляду, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. 01.08.2024 представником відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги. Треті особи - приватний нотаріус Київського МНО Сазонова О.М. та приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. про причини неявки не повідомили. Заяв про відкладення судового розгляду, в тому числі письмових пояснень щодо позову до суду не надходило. Оскільки в матеріалах справи в наявності достатньо доказів для вирішення справи по суті, відсутні клопотання, які перешкоджають розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 29.07.2020 між ТОВ "ФК "Арагон" та [PERSON] було укладено договір № 3993637 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а. с. 15 - 21). 26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 20511 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ВВС-Факторинг" (якому ТОВ "ФК "Арагон" згідно договору факторингу від 21.01.2021 № 21/01.2021 відступлено право вимоги) заборгованості за договором № 3993637 від 29.07.2020 у загальному розмірі 6676 грн 00 коп. (а. с. 13). 05.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ніколаєнко І.Р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 20511 від 26.11.2021, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження. 05.01.2022 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. (а. с. 26 - 27, 28 - 29). 21.02.2022 вказане виконавче провадження прийнято приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. (а. с. 30 -31). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України "Про нотаріат" передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 14.05.2021, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: "…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 26.11.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. Відповідачем не спростовано той факт, що договір № 3993637 від 29.07.2020 нотаріально не посвідчений. Отже, враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1211,20 грн та заяви про забезпечення позову у розмірі 605,50 грн., що підтверджується квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у загальному розмірі 1816,70 грн. Також, суд вирішує питання щодо заходів забезпечення позову відповідно до положення ч. 7 ст. 158 ЦПК України, які були вжиті 07.03.2024 судом за результатами розгляду заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. При подані позову представником позивача було зазначено, що витрати позивача на правничу допомогу, орієнтовно становлять 20000 грн. Докази, що підтверджують надання адвокатом правничої допомоги будуть надані додатково, не пізніше п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Скориставшись положенням даної статті, представник позивача в позові зазначила, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані суду додатково. Таким чином, суд дійшов висновку про надання позивачу та його представнику строку - п`ять днів з дня ухвалення даного рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, підлягає шляхом ухвалення додаткового рішення по справі.

Outcome: approved