Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

19.08.2024 до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області звернувся з позовом [PERSON] , поданим його представником (адвокатом) Циганковою І.І., до ТОВ «ФК «Кредит-капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда О.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням законодавства, оскільки нотаріусом не дотримано вимог вчинення виконавчого напису (не встановлено безспірність заявлених вимог), зокрема нотаріусом не перевірено чи подано на обґрунтування стягнення документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1992 №1172. Посилається на відсутність безспірності стягнення у зв`язку з тим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу не було надано відповідних документів, зокрема оригіналу кредитного договору, посвідченого у нотаріальному порядку. Просив позовні вимоги задоволити, справу розглянути без його участі, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса із скасуванням останнього, звільнити від сплати судового збору, стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, а також вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження. 20.08.2024 суддею Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області постановлено ухвалу про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (виконавчого напису) № 20000, виданого 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., за виконавчим провадженням № 67919673, відкритим 15.12.2021 приватним виконавцем Виконачого округу Полтавської області Райдою О.С. 20.08.2024 суддею позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. 26.08.2024 до суду надійшла заява позивача, подана його представником, про усунення виявлених недоліків, додано квитанцію про сплату судового збору. 28.08.2024 суддею відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін 27.09.2024. 27.09.2024 до суду надійшла заява позивача, подана його представником, про проведення судового засідання 27.09.2024 без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. 27.09.2024 у зв`язку із неявкою відповідача та третіх осіб, повідомлених належним чином, відкладено засідання по справі на 31.10.2024. 24.10.2024 від відповідача надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. У вказаному клопотанні також просив відмовити у задоволенні позову без викладення своїх доводів, міркувань, заперечень щодо позовних вимог. 31.10.2024 до суду не з`явились сторони, повідомлені про дату, час, місце розгляду справи. Від позивача надійшла заява, подана його представником, про розгляд справи без їх участі, просять позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Відповідач та треті особи не скористались своїм правом щодо надання суду відповідно відзиву на позовну заяву, пояснень по справі та заяв з процесуальних питань, передбачених ст. ст.182,183 ЦПК України.. Відповідно до ч. 4 ст. 174, ч.ч. 7, 8 ст. 178, ч.ч. 1, 3 ст. 181 ЦПК України подання заяв по суті справи є правом учасників справи, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань у строк, встановлений судом. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20000, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості на загальну суму 10058,84 грн, а саме: прострочена заборгованість по кредиту 7444,29 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1414,78, а також плата за вчинення виконавчого напису, яка стягнута з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат». Стягнення заборгованості здійснено за період з 06.07.2020 по 07.04.2021. У виконавчому написі зазначено, що підставою виникнення боргу став кредитний договір № 007-16017-211011, укладений 21.10.2011 між позивачем та АТ «Дельта-Банк», код ЄДРПОУ 34047020. 06.07.2020 між АТ «Дельта-Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором №2278/К, згідно якого правонаступником усіх прав та обов`язків з правою вимоги за кредитним договором № 007-16017-211011 від 21.10.2011 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 15.12.2021 приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67919673 на підставі зазначеного виконавчого напису. З приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотнього, тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису являє собою нотаріальну дію, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, при цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Як наслідок, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 №754/9711/14-ц). Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а також має бути безспірною заборгованість або іншою відповідальністю боржника перед стягувачем. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17). Постановою Верховного Суду від 10.11.2021 №758/14854/20 у п.53 зазначено, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Враховуючи, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. П.п.3.1, 3.2 гл.16 р.ІІ Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем, яку підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього, тобто боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис з підстав, вказаних вище, а тому, суд при вирішенні спору такої категорії не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі, встановити та зазначити в рішенні чи мав безспірну заборгованість боржник перед стягувачем на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 №826/20084/14. У виконавчому написі, який оскаржено позивачем, нотаріусом зазначається лише, що позивач є боржником за кредитним договором. Натомість матеріали справи не містять достовірних відомостей, про це також не зазначено і у виконавчому написі, що укладений між банком та позивачем кредитний договір посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС від 15.04.2020 №158/2157/17. Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 №315/353/17, розглядаючи аналогічний спір про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначив, що розрахунок заборгованості, здійснений банком, за умови невизнання її розміру відповідачем, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором. Натомість, банк повинен надати суду належні докази на підтвердження розрахованої ним кредитної заборгованості. Суд звертає увагу, що відповідач та треті особи не надали суду жодних доказів на спростування позовних вимог, підтвердження безспірності боргу та законності вчинення виконавчого напису. Таким чином, на виконання ч.5 ст.279 ЦПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження здійснення повідомлень позивача, як боржника, про заміну кредитора у цьому зобов`язанні та вимог щодо необхідності сплати коштів на погашення боргу. Відповідно до ч.2\~ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Ч.2\~ст.517 цього Кодексу\~боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як наслідок, неповідомлення позивача про зміну кредиторів у зобов`язанні, ненаправлення вимоги про погашення заборгованості, нарахування відповідачем заборгованості та стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Протилежного відповідачем доведено не було. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.01.2020 №305/2082/14-ц. Згідно ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6\~ст.81 ЦПК України). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню та його слід скасувати. Як наслідок, суд приходить також до висновку, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 20.08.2024 по справі № 524/8960/24, провадження № 2-з/524/42/24, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 7 ст. 158 ЦПК України). Відповідно до ст. 131 ЦПК Ураїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також і витрати на професійну правничу допомогу. Ст.141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У разі недотримання цих вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~у тому\~числі і\~питання розподу між сторонами судових витрат (п.6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 968,69 грн за подання позовної заяви та 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову. Крім того, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, оскільки суду не долучено доказів про надання витрат на правничу допомогу, а саме: детального опису наданих адвокатом послуг із відображенням часу, витраченого на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг, акта приймання-передачі вказаних послуг. Крім того, відсутній доказ оплати позивачем наданих адвокатом послуг. Протилежного суду не спростовано та не доведено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Outcome: partial