Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] та зняти його з зареєстрованого місця проживання. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову посилається на те, що зареєстрована та постійно проживає у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Квартира є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, не приватизована її мешканцями. Наймачем квартири визначена її, [PERSON] . На цей час у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований також відповідач [PERSON] , який є її сином та мешкав в квартирі з народження. Проте відповідач [PERSON] у квартирі не проживає з січня 2014 по цей час. В січні 2014 він забрав свої речі та належне йому особисте майно і (з його слів) поїхав на заробітки до міста москви російської федерації. На той час тісні родинні відносини між ними були втрачені і син жив своїм особистим життям, в яке її не посвічував. Сімейних відносин з нею він вже не підтримував. Відтоді (з січня 2014) позивачем було втрачено зв`язок з сином, йог номер телефону став не активний; син не телефонував; листи чи звістки не надсилав; своє місце знаходження не повідомляв… Згодом до позивача приходили працівники поліції та цікавилися, куди та з якою метою поїхав син [PERSON] , чи повертався додому, де може знаходиться тощо. З їх слів він занесений до сайту «Миротворець», як особа, що зашкодила Україні. Таким чином, з січня 2014 й до цього часу [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає, квартирою не користується, участі у витратах на утримання квартири не бере, не сплачує жодних платежів за квартиру, не слідкує за санітарно-технічним станом квартири, не бере участі у поточному ремонті квартири, його особистих речей та майна в квартирі немає. Місце нинішнього фактичного проживання [PERSON] позивачу невідоме, нині наявні в нього засоби зв`язку їй теж невідомі. Після добровільного виселення з квартири за адресою: [ADDRESS] , яке відбулося в січні 2014, [PERSON] не вживав жодних заходів, спрямованих на вселення до цієї квартири. Після того, як [PERSON] в січні 2024 виселився з квартири за адресою: [ADDRESS] , він не знявся з реєстрації місця проживання в цій квартирі. Вказує, що тільки у судовому порядку можливо визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Реєстрація місця проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає їй у повній мірі володіти і користуватися квартирою, вселяти до неї інших осіб, приватизувати квартиру, оформити субсидію, тобто обмежує її у здійсненні прав, передбачених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України. Крім того, у зв`язку з реєстрацією місця проживання [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] , на нього також нараховуються комунальні послуги, які визначаються за кількістю зареєстрованих осіб. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач є таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням, тому звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2024, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2024 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник Запорізької міської ради\~в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив суд справу розглядати за відсутності представника Запорізької міської ради, рішення просить ухвалити на розсуд суд в межах діючого законодавства України. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення (частина 2 статті 16 ЦК України). В силу частин 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] є територіальна громада Запорізької міської ради, є не приватизованою. Наймачем вищезазначеного житлового приміщення є позивач у справі [PERSON] , яка зареєстрована у вказаній квартирі, постійно проживає та на її ім`я відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Окрім позивача у вказаній квартирі числиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] , який є сином позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Згідно п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або 107 ЖК України. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки підтверджуються наданими доказами та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає протягом тривалого часу, а саме з січня 2014, без поважних причин, добровільно покинув місце реєстрації, комунальних послуг не сплачує, при цьому позивачем не чиняться перешкоди у користуванні відповідачем спірним житловим приміщенням, йому слід визнати такою, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Проте, вимоги щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації. Зі\~змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved