Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

АТ «Універсал Банк» (місце знаходження: м. Київ вул. Автозаводська, 54/19) звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43344 гривні 14 копійок за договором про надання банківських послуг від 05 лютого 2019 року та судові витрати. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(надалі за текстом -\~ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Тому суд, на підставі частини 1\~статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між банком та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом відкриття відповідачу поточного рахунку, видачі йому платіжної картки, та кредитування рахунку до встановленого кредитного ліміту. А відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту, у строки встановлені договором, не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача просив розглянути справу у заочному порядку. Оцінка суду (щодо фактів). На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) 05 лютого 2019 року, звернувся до акціонерного товариства "Універсал Банк " (код ЄДРПОУ: 21133352) шляхом встановлення мобільного додатку monobank в якому підписав цифровим підписом та подав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг якою, по суті підтвердив, що ця анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, який він зобов`язується виконувати (а.с.10,11-23,24-25,26-28). За договором про надання банківських послуг, акціонерне товариство «Універсал Банк» взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] поточний рахунок, видати йому платіжну картку та надати йому кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 70 000 гривень, з можливістю його коригування, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання щомісяця, до останнього дня місяця, наступного за звітнім, сплачувати не менше 4% від заборгованості, яка включає в себе борг по кредиту та процент за його користування (пільговий період - 0,00001% - діє з моменту виникнення боргу до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення боргу - до 62 днів; базова ставка - 3,1% на місяць, за умови не погашення боргу у повному обсязі в пільговий період; збільшена ставка - 6,2% на місяць, у випадку наявності простроченої заборгованості) - (а.с. 24-28). Акціонерне товариство «Універсал Банк» відкрив [PERSON] поточний рахунок, випустив платіжну картку, та кредитував його рахунок, але він у повному обсязі та у вказаний строк не повертав отриманий кредит, та не сплачував процентів за користування кредитними коштами (а.с.7-9). Як наслідок, 28 травня 2024 року, акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, що виникла за договором про надання банківських послуг від 05.02.2019 року, через невиконання ним взятих на себе зобов`язань (а.с.1-4). Зміст спірних правовідносин. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати назад виданий йому кредит. Оцінка суду (щодо права). Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Положення пункту 1 та 22 частини 1\~статті 92 Конституції України\~гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(надалі за текстом -\~ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті\~509, пункту першого частини другої статті\~11\~та частини першої статті\~629 ЦК України\~зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей\~1054,\~1055 ЦК України\~та пунктів 22,23 частини першої статті\~1, частини першої статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення\~статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями\~статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, 05 лютого 2019 року, [PERSON] та акціонерне товариство «Універсал Банк» уклали змішаний договір про надання банківських послуг, за яким (в частині умов договору, що стосуються кредитування рахунка) банк взяв на себе обов`язок відкрити [PERSON] поточний рахунок, видати йому платіжну картку та надати йому кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 70\~000 гривень, з можливістю його коригування, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання щомісяця, до останнього дня місяця, наступного за звітнім, сплачувати не менше 4% від заборгованості, яка включає в себе борг по кредиту та процент за його користування (пільговий період - 0,00001% - діє з моменту виникнення боргу до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення боргу - до 62 днів; базова ставка - 3,1% на місяць, за умови не погашення боргу у повному обсязі в пільговий період; збільшена ставка - 6,2% на місяць, у випадку наявності простроченої заборгованості) - (а.с. 10,11-23,24-25,26-28). І банк, взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі (а.с.7-9). Виходячи з положень частин першої статей\~526,\~529\~та\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за договором про надання банківських послуг,\~\~ [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит у строки і порядку, передбаченому цим договором (а.с. 24-25). Відповідно до положень частини першої\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Виходячи з документів наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості за договором (а.с.7-9) [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, дійсно утворилась заборгованість із повернення кредиту у розмірі 43344 гривні 14 копійок, повернення якого він прострочив. При цьому суд враховує, що положення частини 2\~статті 1050 ЦК України\~передбачають право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, але позичальник прострочив повернення чергової її частини. Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань у вигляді повернення кредиту, на підставі договору про надання банківських послуг від 05 лютого 2019 року, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача кредиту. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитом в розмірі 43344 гривні 14 копійок, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028 гривень, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.5), і позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заяви про залишення позову без розгляду. 08.11.2024 року на адресу електронної пошти суду надійшла заява з електронним цифровим підписом представника позивача про залишення позову без розгляду. Але оскільки ця заява надійшла на наступний день після прийняття судом рішення у цій справі, суд був позбавлений можливості розглянути цю заяву. Отже,

Outcome: approved