Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач),третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] .. 01.01.2016 року дочка позивача [PERSON] , яка є матір`ю хлопчика, померла. Після смерті матері онук позивача проживав з нею та до цього часу перебуває у неї на утриманні. Позивач створила для [PERSON] належні умови. Відповідач ніяким чином про дитину не піклується, не проявляє цікавості у його долі, не цікавиться його успіхами, здоров`ям, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не утримує матеріально. При цьому, [PERSON] алкозалежний, веде аморальний спосіб життя та ніде не працює. До того ж, 10 травня 2024 року він подав заяву, де вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що засвічена у нотаріальному порядку.Вищенаведене свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якій просив ухвалити рішення згідно вимог закону. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , зазначив, що після смерті мами він залишився проживати з бабусею та дідусем, які його виховують та забезпечують усім необхідним. Батько з ним не спілкується, його долею не цікавиться, матеріально не допомагає. Тому він бажає, щоб батька позбавили батьківських прав. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 10.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою від 02.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її судовий розгляд. Суд, дослідивши документи, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Позивач [PERSON] є матір`ю померлої [PERSON] та, відповідно бабусею [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але проживає за адресою: [ADDRESS] . Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 24.05.2024 року №14, малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано у родину бабусі [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на період з 24.05.2024 року по 24.05.2025 року. Згідно довідки від 13.05.2024 року №5, [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад №471 Дніпровського району м. Києва з 27.08.2013 року по 30.08.2017 року. За період перебування [PERSON] у дошкільному навчальному закладі вихованням займалась мама [PERSON] та бабуся [PERSON] . Батько дитини [PERSON] у дошкільному навчальному закладі жодного разу не з`явився, з вихователями не спілкувався. У довідці від 09.05.2024 року №01-19/68 вказано, що [PERSON] навчався у середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №180 м. Києва з 01.09.2017 року по 28.08.2023 року. За час навчання вихованням [PERSON] займалась бабуся [PERSON] . За цей час батько жодного разу не спілкувався з класним керівником, не відвідував батьківські зустрічі, у вихованні сина участі не брав. На даний час [PERSON] навчається у ліцеї №120 Дніпровського району м. Києва у 7-Б класі, що підтверджується довідкою №192. Як зазначається у психолого-педагогічній характеристиці учня 7-Б класу ліцею №120 м. Києва [PERSON] від 14.05.2024 року, [PERSON] завжди одягнений належним чином, нагодований, має кишенькові гроші, забезпечений усім необхідним для навчання. Фактичну роль у вихованні [PERSON] відіграє бабуся - [PERSON] та дідусь - [PERSON] . Батько - [PERSON] із дитиною не спілкується, із сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`явився. 10.05.2024 року [PERSON] подав заяву, якою відмовився від батьківських прав у відношенні до сина [PERSON] , [INFO] та вказав, що не заперечує проти встановлення опіки над сином [PERSON] . Справжність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Вінічук Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №639. У відповідності до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При винесенні рішення у справі судом враховано висновок Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , який наразі проживає та перебуває на утриманні бабусі та дідуся - батьків померлої матері хлопчика. Батько дитини не цікавиться його долею, здоров`ям, не бере участі в його утриманні та забезпеченні розвитку. При цьому, за час перебування справи у провадженні суду, відповідач жодного разу не з`явився у судове засідання. Варто також зазначити, що така негативна поведінка батька носить тривалий характер, оскільки ще за життя матері батько неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки. Протягом вказаного часу відповідач не змінив у кращу сторону своє ставлення до сина, так як його відношення до утримання, виховання та розвиткудитини є вкрай безвідповідальне. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням свого сина не займається і ухиляється від своїх обов`язків по його утриманню та вихованню, не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи, тому він повинен бути позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] . Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved