Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

07.12.2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя через свого представника адвоката Тивоненка Д.Р. звернулася позивачка із вказаною заявою, відповідно до якої просить суд: 1) Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ) на користь [PERSON] [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 407 991,00 грн. в період з 21.01.2023 року по 23.05.2023 року. 2) Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу у повному розмірі. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у період з 21.01.2023 року по 23.05.2023 року відповідач звертався до позивачки з проханням надати йому для особистих потреб грошові кошти в борг. У період з 21.01.2023 року по 23.05.2023 року позивачка здійснила 17 платежів на загальну суму: 417 991,00 грн. Зазначені 17 платежів на вищевказану суму були перераховані на банківську картку відповідача ( [NUMBER] , BANK VOSTOK). Окрім того, відповідачем було частково сплачено позивачці суму боргу у розмірі 10 000,00 грн. Вказані дії відповідача свідчать про визнання ним боргу. Тобто частково сплативши кошти позивачці, відповідач підтвердив їх отримання. Відповідач у свою чергу зобов`язувався укласти з позивачкою договір позики та повернути останній грошові кошти у повному розмірі. Визнання суми боргу, обов`язок його повернення підтверджуються скрін-шотами переписки з мобільного застосунку Telegram. Після здійснення останнього платежу 23.05.2023 року, позивачка написала відповідачу за для того, щоб дізнатися інформацію про те, коли останній зможе почати повертати позичену ним суму грошей, адже відповідач обіцяв повернути кошти до серпня 2023 року. Вказане повідомлення відповідачем ігнорується. Отже, сторони так і не змогли погодити істотних умов договору позики, відтак, він не був укладений між ними. Повідомляємо, що між сторонами ніколи не існувало будь-яких інших договірних зобов`язань, перераховані кошти не є благодійною допомогою, вони не перебували і не перебувають у шлюбі, отже, у відповідача не було і не має достатніх правових підстав для утримання і не повернення грошей. Враховуючи вищевикладене, за таких обставин позивачка була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних Законом інтересів. Ухвалою суду від 07.02.2024 року було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.03.2024 року. Також вказаною ухвалою за клопотанням позивача витребувано від Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» інформацію про вікритті рахунки та рух коштів по ним (виписка по рахункам) на ім`я фізичної особи, [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] із зазначенням номерів банківських карток. - про належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] . - про усі транзакції, які за вказаний вище період надходили на банківську картку № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] від [PERSON] , [INFO] з її банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360080 IBAN № [NUMBER] ). 14.03.2024 на адресу суду від ПАТ «Банк Восток» надійшли відомості на виконання ухвали вище зазначеної ухвали. Ухвалою суду від 19.03.2024 року була задоволена заява про забезпечення позову, у зв`язку із чим, накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно та грошові кошти [PERSON] , а також кошти особи, що знаходяться на рахунках у ПАТ «БАНК ВОСТОК», в межах суми 407\~991,00 гривень. 19.03.2024 року підготовче судове засідання було відкладено за письмовим клопотанням представника позивача. 23.05.2024 року підготовче судове засідання було відкладено на 07.08.2024 року на 12 год. 00 хв., у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщення суду. 07.08.2024 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду на 03.10.2024 року. 03.10.2024 судове засідання відкладено на 28.10.2024 у зв`язку з неявкою учасників справи. У судове засідання 28.10.2024 року сторона позивача не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач повідомлявся про розгляд справи у передбаченому законом порядку. В судові засідання не з`являвся. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, що у період з 21.01.2023 року по 23.05.2023 року відповідач звертався до позивачки з проханням надати йому для особистих потреб грошові кошти в борг. У період з 21.01.2023 року по 23.05.2023 року позивачка здійснила 17 платежів на загальну суму: 417 991,00 грн. Зазначені 17 платежів на вищевказану суму були перераховані на банківську картку відповідача ( [NUMBER] , BANK VOSTOK). Вищезазначене підтверджується відповідними платіжними інструкціями та скриншотами листування сторін у меcенджері «Telegram», що додані до позовної заяви. Отримання вказаних сум відповідачем підтверджується інформацією від ПАТ «Банк Восток» (а.с. 102-110). Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Згідно частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За частиною другої означено статті положення глави 82 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: «зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала». Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього». Згідно із постановою Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20: «Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі». Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Отже у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~статтю 1212 ЦК України\~можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі (висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 р. у справі № 6-100цс15) Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність, взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а тому, з огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що [PERSON] безпідставно набув грошові кошти в розмірі 407 991 грн. та порушує майнові права [PERSON] , тому позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на витрат на професійну правничу допомогу, яку представник позивача оцінює в розмірі 600\~00 грн, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд має враховувати приписи частини 3статті 141\~ЦПК України, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. За приписом\~ч.\~\~2\~ст.\~\~137\~ЦПК\~України для\~цілей розподілу\~судових витрат\~ розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; В матеріалах справи наявний договір про надання професійної правничої допомоги від 13.11.2023 року № 13/11; акт № 1 до договору № 13/11 від 13.11.2023 року про надання правової допомоги на загальну суму 20\~000 грн., а тому саму зазначену суму витрат на правничу допомогу, як таку, що пов`язана з розглядом справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved