Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 23.09.2008 р.н., зареєстрованого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №\~2866. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 23.09.2008 уклав з відповідачкою шлюб, в якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спочатку подружнє життя складалося досить непогано, проте більше року відносини між ними погіршилися через різницю в поглядах на життя та в характерах. Близько року відповідачка залишила місце проживання та з того часу вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Крім цього, зазначив, що втратив будь-які почуття любові до дружини, а отже не має наміру надалі перебувати з нею в шлюбі. Переконаний, що сім`я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме його інтересам. Окрім цього позивач зазначав, після фактичного припинення сімейних відносин діти залишились проживати з ним. Ухвалою судді від 11.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд такий задовольнити. Додатково вказав, що з часу подання позовної заяви відносини з відповідачкою не покращились, можливість примирення між ними відсутня, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, підтвердила проживання дітей із чоловіком, заперечила щодо вжиття судом заходів для примирення подружжя, просила розірвати шлюб, укладений між нею та позивачем. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За умовами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до\~положень ч.\~2\~ст.\~114\~СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як видно\~із свідоцтва\~про шлюб\~від 23.09.2008\~серії [NUMBER] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] 23.09.2008\~уклали шлюб,\~зареєстрували такий\~в міському\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану Львівського\~міського управління\~юстиції,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~№ 2866. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та №605592 відповідно. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові, без якого повноцінна сім`я існувати не може, та примирення неможливе. Враховуючи те,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~а відповідачка\~позов визнала,\~що не\~суперечить закону\~та не\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~211, 20 грн., останньому необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн., а решту судових витрат у розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved