Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач 14.07.2022 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. На примирення не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний та здоровий. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, позивач змушена звертатися до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. На примирення не згодна та просить не надавати строк для примирення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання їх дітей, в частині розірвання шлюбу позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у задоволенні позову у даній частині, оскільки бажає зберегти сім`ю. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. За приписами ч. 3 ст. 56 Конституції України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до примирення шлюбних відносин, примушування їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3,4 ст. 56 СК України). Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної Декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягай повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 14.07.2022\~року позивач\~ [PERSON] \~та відповідач\~ [PERSON] \~зареєстрували шлюб\~в Гайворонському\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Голованівському\~районі Кіровоградської\~області Південно\~ Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро), актовий запис № 80 (а.с. 7). Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки сім`я розпалась та існує формально. Шлюб існує формально і тому суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких підстав, позов в цій\~частині підлягає\~задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Судом встановлено,\~що відповідач\~записаний батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно частини 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На час розгляду справи 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1598 грн. 00 коп. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд лише за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З наведених вище норм права, можна зробити висновок, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Суд погоджується з позивачем та вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки позивач заявила такі вимоги, перебуває у важкому матеріальному становищі, відповідач позовні вимоги у даній частині визнав та це відповідає вимогам Закону. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За таких підстав, позов в цій\~частині підлягає\~задоволенню. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211 грн. 20 коп. судових витрат зі сплати судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь держави 1211 грн. 20 коп. судових витрат за позовною вимогою про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати таких на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved