Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області Ольга Плетінь звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області із зазначеним позовом, в якому в обґрунтування вимог зазначає, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.2009 (зареєстровано у реєстрі №2-2498, серія ВМО №871143, виданого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Перекопайко Н.В.) набула право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області (наразі територія Звенигородської територіальної громади). Вказана частина земельної ділянки успадкована відповідачем після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , якому земельна ділянка площею 1,51 га належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №4-15-17, виданого Неморозькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області 16.09.2003 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4-15-17. Надалі [PERSON] звернулася до Звенигородського відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» із заявою про виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, за результатами розгляду виготовлено технічну документацію з переоформлення права власності на земельну ділянку площею 0,755 га. 23.07.2010 відділом Держкомзему у Звенигородському районі [PERSON] видано два державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області «за межами населеного пункту» (на цей час територія Звенигородської територіальної громади), а саме: - серії ЯЛ №206060 на земельну ділянку з кадастровим номером 7121284400:03:002:0146 загальною площею 0,6390 га, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011078300102; - серії ЯЛ №206061 на земельну ділянку з кадастровим номером 7121284400:03:001:0284 загальною площею 0,1167 га, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011078300101. Зазначені державні акти 15.10.2010 зареєстровано державним реєстратором Криворучко Л.М., водночас інформація про зареєстровані речові права [PERSON] на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Також, встановлено, що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації відповідно до наявної копії паспорту серії 0804\~№253378,\~виданого 09.12.2003,\~видавник \~2\~відділення міліції\~УВД Індустріального\~району м.\~Хабаровськ,\~Російська Федерація. Окрім того за інформацією Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 22.05.2024 №6.5-5361/6-24 на ім`я [PERSON] оформлено посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] . З 15.11.2011 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що [PERSON] набула право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Звенигородської міської ради, та протягом року не виконала покладений на неї в силу закону обов`язок, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач просить примусово припинити право власності на земельні ділянку шляхом їх конфіскації. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Неморозьку сільську раду, яку надалі замінено на Звенигородську міську раду. Ухвалою суду від 17.10.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні прокурор [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Представник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області подала заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позов підтримують (а.с.70). Відповідач [PERSON] викликалася в кожне судове засідання шляхом направлення судових викликів, у кожному разі їх отримувала, про що свідчать зворотні поштові повідомлення з підписом про отримання, проте в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, клопотань до суду не подавала. Третя особа Звенигородська міська рада подала заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, при вирішенні справи поклалися на розсуд суду. Заслухавши пояснення прокурора, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.2009 (зареєстровано у реєстрі №2-2498, серія ВМО №871143, виданого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Перекопайко Н.В.), набула право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області (наразі територія Звенигородської територіальної громади). Вказана частина земельної ділянки успадкована відповідачем після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , якому земельна ділянка площею 1,51 га належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ЧР №4-15-17, виданого Неморозькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області 16.09.2003 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4-15-17. Надалі [PERSON] звернулася до Звенигородського відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» із заявою про виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, за результатами розгляду виготовлено технічну документацію з переоформлення права власності на земельну ділянку площею 0,755 га, на підставі чого заведено кадастрову справу (а.с.20-36). 23.07.2010 відділом Держкомзему у Звенигородському районі [PERSON] видано два державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Неморозької сільської ради Звенигородського району Черкаської області «за межами населеного пункту» (на цей час територія Звенигородської територіальної громади), а саме: - серії ЯЛ №206060 на земельну ділянку з кадастровим номером 7121284400:03:002:0146 загальною площею 0,6390 га, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011078300102; - серії ЯЛ №206061 на земельну ділянку з кадастровим номером 7121284400:03:001:0284 загальною площею 0,1167 га, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011078300101. Зазначені державні акти 15.10.2010 зареєстровано державним реєстратором Криворучко Л.М., водночас інформація про зареєстровані речові права [PERSON] на земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. У цій частині суд зазначає, що починаючи з 01.01.2013 державна реєстрація прав проводиться в Україні за заявниць ким принципом на підставі документів, що підтверджують набуття особою або перебування у її власності певного нерухомого майна. Відповідно до практики Верховного Суду та його правових позицій (постанова від 17.01.2024 у справі №522/3999/23) державна реєстрація прав не є підставою набуття права воасності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення фату набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отже, при дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відтак, на підставі наявних у справі та досліджених судом матеріалів, обставини існування у [PERSON] права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7121284400:03:001:0284 та 7121284400:03:002:0146 є достатньо доведеними. Також, встановлено, що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації відповідно до наявної копії паспорту серії 0804\~№253378,\~виданого 09.12.2003,\~видавник \~2\~відділення міліції\~УВД Індустріального\~району м.\~Хабаровськ,\~Російська Федерація. Окрім того за інформацією Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 22.05.2024 №6.5-5361/6-24 на ім`я [PERSON] оформлено посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] . З 15.11.2011 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, в матеріалах справи міститься лист Звенигородської окружної прокуратури від 08.05.2024 №50-1496вих-24 до Державної міграційної служби України з проханням надати інформацію щодо [PERSON] , у відповідь на якій Державна міграційна служба України підтвердила приналежність відповідача до громадянства Російської Федерації. Судом досліджено також листування Звенигородської окружної прокуратури з Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області з питання дотримання останнім обов`язків Головного управління щодо звернення до суду з відповідними позовними вимогами про примусове припинення права власності іноземного громадянина на земельні ділянки (лист від 27.03.2024 №10-23-0.62-2297/2-24, лист від 20.05.2024 №50-1603-вих-24, від 27.05.2024 №10-23-0.4-84/90-24, від 16.07.2024 №50-2227вик-24) (а.с.42-45, 47-51), з яких вбачається, що такий обов`язок ГУ усвідомлює, проте за браком коштів та неможливістю сплатити судовий збір при зверненні до суду із позовом, виконати його відсутня матеріальна можливість. Виходячи з такого, Звенигородська окружна прокуратура правомірно та на достатніх підставах звернулася до суду в інтересах держави з питанням щодо примусового припинення права власності фізичної особи (іноземного громадянина) на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Оцінивши наявні у справі матеріали, пояснення представника прокуратури, суд дійшов до наступних висновків. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~Земельним кодексом України. Зокрема, частиною п`ятою статті 22 ЗК України\~визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до\~ст. 80 ЗК України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~ЗК України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно ч. 3\~ст. 81 ЗК України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. За змістом ч. 4\~ст. 81 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до вимог п.п. «д, е» ч. 1\~ст. 140 ЗК України\~підставами припинення права власності на земельну ділянку зокрема є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку відповідно до п.п. «в» ч. 1\~ст. 143 ЗК України\~здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду (ч. ч. 1, 2\~ст. 145 ЗК України\~- в редакції\~Закону № 552-IX від 31.03.2020, чинній на час звернення з позовом до суду). В силу ч. 4\~ст. 145 ЗК України\~конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 346 ЦК України\~визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною першою \~ст. 348 ЦК України\~встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Як встановлено судом, [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, про що свідчить наявна у справі копія паспорту серії 0804\~№253378,\~виданого 09.12.2003,\~видавник \~2\~відділення міліції\~УВД Індустріального\~району м.\~Хабаровськ,\~Російська Федерація. Окрім того за інформацією Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 22.05.2024 №6.5-5361/6-24 на ім`я [PERSON] оформлено посвідку на постійне проживання в Україні серії [NUMBER] . З 15.11.2011 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відтак, будучи громадянкою іншої держави [PERSON] здійснила державну реєстрацію права власності на зазначені вище земельні ділянки та всупереч положенням Земельного кодексу\~України не відчужила їх добровільно у визначений строк. За змістом ч. 2\~ст. 145 ЗК України\~(в редакції\~Закону № 552-IX від 31.03.2020), якщо власник земельної ділянки, який зобов`язаний відчужити її протягом певного строку, не відчужив її протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Окрім того, відповідно до ч. 4\~ст. 145 ЗК України\~(в редакції\~Закону № 552-IX від 31.03.2020) конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, оскільки [PERSON] протягом року з часу переходу до неї права власності на земельні ділянки не відчужила їх, право власності слід припинити примусово шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та продажу на земельних торгах з поверненням [PERSON] виручених коштів, із вирахуванням витрат, пов`язаних з продажем. Оскільки позивач Перший заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури заявила позовні вимоги саме у такий спосіб, позов підлягає задоволенню повністю. Згідно\~зі ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір на користь Черкаської обласної прокуратури, яка такий збір сплатила фактично відповідно до платіжної інструкції №1477 від 18.07.2024 (а.с.18) в розмірі 6 056 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved