Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

19.03.2024 року ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», через свого представника звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №106/П/10-2008-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредитні кошти у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 19.02.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки від 08 квітня 2008 року. У зв`язку з невиконанням позичальником умов вищезазначеного Кредитного договору, ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2010 року у справі №2-10713/10 позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено повністю, та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1 444 616,62 грн. та судові витрати у сумі 1 700,00 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у сумі 120,00 грн. 07.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» був укладений Договір №GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., за реєстровим № 1557, за умовами якого позивач набув право вимоги до позичальника та поручителя, що належали ПАТ «КБ «Надра» на підставі вищевказаного кредитного договору. З дати підписання та нотаріального посвідчення Договору відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «ФГІ» перейшли всі права кредитора за основним договором, та і всі права вимоги за договорами забезпечення основного договору. Отже, станом на дату звернення з цією позовною заявою ТОВ «ФК «ФГІ» є кредитором за кредитним договором №106/П/10-2008-840 від 08 квітня 2008 року. З ухваленням рішення про стягнення боргу у2010 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилось та триває на даний час. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.. 625 ЦК України за увесь час прострочення. Стягнення коштів відповідно до ст.. 625 ЦК України обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову, отже, позивач просить стягнути 3% річних з 26.02.2021 по 23.02.2022 року. Загальна сума заборгованості, встановлена рішенням Шевченківського районного суму м. Києва від 30 квітня 2010 року у справі №2-10713/10, складає 1 444 616,62 грн. 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 26.02.2021 року по 23.02.2022 року у сумі 43 101,03 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.04.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 08 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №106/П/10-2008-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредитні кошти у повному обсязі відповідно до умов кредитного договору. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 08.04.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання перед банком, в наслідок чого, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2010 року у справі №2-10713/10 позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено повністю, та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1 444 616,62 грн. та судові витрати у сумі 1 700,00 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у сумі 120,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 07.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» був укладений Договір №GL3N217046_ПВ216 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., за реєстровим № 1557, за умовами якого позивач набув право вимоги до позичальника та поручителя, що належали ПАТ «КБ «Надра» на підставі вищевказаного кредитного договору. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачі не виконали рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2010 року у справі №2-10713/10 з моменту його ухвалення, та не виконують на день розгляду справи, а право на позов про стягнення коштів в порядку ст. 625 ЦК України обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову, та враховуючи пункт 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, то період за який позивач просить стягнути 3% річних - з 26.02.2021 по 23.02.2022 року у розмірі 43 101,03 грн. У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з нормами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на те, що відповідач не повернувши суму позики в обумовлений Договором строк, чим порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, позивач обмежуючись останніми трьома роками, які передували подачі позову, та враховуючи пункт 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, просить стягнути 3% річних за період з 26.02.2021 по 23.02.2022. Відповідальність у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат є особливим видом відповідальності, яка передбачена не договором, що укладається на розсуд сторін, а законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц). Таким чином, за змістом наведеної норми нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, що належать до сплати кредиторові. Згідно розрахунку наданим позивачем, який був перевірений судом 3% річних за період з 26.02.2021 по 23.02.2022 складає 43 101,03 грн. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача вищевказану заборгованість.

Outcome: approved