Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви В провадженні судді перебуває вищевказана справа за позовом [PERSON] до\~Публічного акціонерного\~товариства «АрселорМіттал\~Кривий Ріг»\~про відшкодування\~моральної шкоди,\~заподіяної втратою\~працездатності внаслідок\~професійного захворювання (а.с. 1-4). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що він протягом 21 року та 3-х місяців працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме з 15.07.2002 року по 01.12.2012 року прохідником (підземним) дільниці № [NUMBER] (нарізної) шахти ім. Артема, з 01.02.2012 року по 27.10.2023 року прохідником (підземним) дільниці № 6 (нарізної) шахтоуправління з підземного видобутку руди ГД ПАТ «АрсолорМіттал Кривий Ріг». Працюючи прохідником (підземним) позивач проводив комплекс робіт з проходки кріплення гірничих виробіток, доставки матеріалів, проведення підривних робіт. 13.02.2024 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було встановлено професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна C6, C7, C8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродисфункцією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні. У зв`язку із заподіянням з вини відповідача шкоди здоров`я позивачу, 26.04.2024 року [PERSON] пройшов первинний огляд медико-соціальною експертною комісією, де йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65% (50% по радикулопатії, 15% - ХОЗЛ) з 08 квітня 2024 року безстроково та 3 група інвалідності. У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки його турбує біль та постійна втома. Стан здоров`я позивача не дає йому можливості виконувати фізичну роботу, довго сидіти в одному положенні. Позивач змушений постійно користуватися медикаментами, полегшуючими страждання, тому просить суд стягнути на його користь з відповідача 355 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди без утримання податків, зборів та обов`язкових платежів. Рух по справі Ухвалою судді від 22 травня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.35). Ухвалою суду від 20 червня 2024 року за клопотанням представника відповідача здійснено перехід до загального розгляду провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання (а.с.47). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 24 червня 2024 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. Ухвалою суду від 17 липня 2024 року витребувано у позивача [PERSON] довідку, видану банківською установою, про наявність у нього рахунку для поповнення. Підготовче судове засідання відкладене (а.с.61). Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року справу призначено до судового розгляду (а.с.69). Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. На виконання ухвали суду від 17.07.2024 року довідку про наявність у нього банківського рахунку не надав. Аргументи учасників справи Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборон на проведення робіт у шкідливих умовах праці. Виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівників на охорону праці, встановлених ст.ст. 5-8 Закону України «про охорону праці». Відповідно до п. 3 Державних санітарних норм та правил «гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів (3 клас) дозволена тільки за умови застосування засобів колективного та індивідуального захисту і скорочення часу дії шкідливих виробничих факторів. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Також зазначив, що позивач лікувалася з приводу виявлених захворювань з 2018 року, усвідомлюючи, що умови праці погіршують його стан, однак позивач був звільнений з підприємства у зв`язку із виходом на пенсію, [PERSON] відчував болі, погіршення самопочуття, розлад декількох функцій організму, звертався за допомогою до лікарів, при цьому усвідомлюючи, що умови праці погіршують його стан, однак не вказував на наявність захворювань при щорічному обстеженні працівників за рахунок роботодавця та роботу зі шкідливими умовами праці не покинув. Будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання відповідач не вчиняв. Вважає вимоги позивача щодо сплати йому моральної шкоди у розмірі 355\~000,00 грн жодним чином не аргументовані та необґрунтовані, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру праці. Вказана сума не відповідає засадам розумності та справедливості. В судовому засіданні 11 листопада 2024 року позивач [PERSON] присутній не був, від представника - адвоката Бузинарської Д.М. надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Тер-Товмасян Ю.Г. надала до суду заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації, просила відмовити у задоволенні позову. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , працював з 15.07.2002 року по 01.12.2012 року прохідником (підземним) дільниці № 12 на КДГМК «Криворіжсталь», 26.10.2023 року звільнений з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 8-10). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримані хронічні професійні захворювання. По факту даних професійних захворювань було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11 березня 2024 року (а.с. 15-17). Відповідно до пункту 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11 березня 2024 року (надалі акт Форми П-4), причиною виникнення професійного захворювання Позивача є те, що [PERSON] працюючи прохідником (підземним) шахтоуправління з підземного видобутку руди гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в період з 15.07.2002 року по 27.10.2023 року, виконував комплекс робіт з проходки та кріплення гірничих виробок, доставки матеріалів, займався проведенням підривних робіт. Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на [PERSON] діяли шкідливі виробничі фактори, такі як важкість праці, пил (а.с. 16 зворот). Відповідно до пункту 18 акту Форми П-4, причиною виникнення професійного захворювання Позивача є важкість праці, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила до 38 кг, при нормативному значенні до 30 кг; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль, за участю м`язів тулуба та ніг становило 125\~400 кг/с при нормативному значенні до 100\~000 кг/с; робоча поза: незручна 38% робочої зміни при нормативному значенні до 25%; нахили тулуба (вимушені, більше 30 градусів), кількість за зміну 140 разів, при нормативному значенні 51-100 разів за зміну; Пил: концентрація аерозолю фібро генної дії становила 8,0мг/м. куб. при нормативному значенні 2,0 мг/м. куб. в період роботи позивача на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 16 зворот). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність хронічного професійного захворювання від 13.02.2024 року № 241 [PERSON] має захворювання професійного характеру (а.с.18-19). Згідно із виписки із акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 573537 від 02.05.2024 року Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження з 08 квітня 2024 року безстроково (а.с. 20). Згідно із\~виписки із\~акта огляду\~МСЕК серії\~12\~ААА №\~144396\~від 02.05.2024\~року Позивачу\~було встановлено\~65% втрати професійної працездатності (50% по радикулопатії, 15% по ХОЗЛ) та 3 група інвалідності з 08 квітня 2024 року безстроково (а.с. 21). Позивачу визначено потребу в медикаментозному лікуванні, забезпеченні засобами медичного призначення (а.с. 21). Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 348 від 02.05.2024 року відновлення обмеження життєдіяльності [PERSON] часткове (а.с.22). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46\~Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.03.2024 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 23-32). Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві, що позивач вчиняв дії щодо погіршення власного стану здоров`я, тому провина щодо отримання хронічного професійного захворювання лежить саме на позивачеві з огляду на наступне. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Акт, складений за фактом отримання Позивачем хронічних професійних захворювань підприємством Відповідача не оскаржувався. При цьому суд бере до уваги Інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання [PERSON] від 07.12.2023 року, згідно якої умови виробничого середовища [PERSON] прохідника (підземного) відносяться: по вмісту пилу в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по показникам мікроклімату до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по рівню вібрації до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по світловому середовищу до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по важкості праці до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по напруженості праці до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі» (п.12 Акту а.с. 12-14). У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшов огляд медико - соціальною експертною комісією 02 травня 2024 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР». З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки постійно відчуває стійкий біль, суглоби реагують на зміну температури, виникла слабкість, неможливість тривало виконувати фізичну роботу, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, тривалість праці на підприємстві відповідача 21 рік 3 місяці, в тому числі в умовах шкідливих факторів 11 років 8 місяців, характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 65 % втрати працездатності та третя група інвалідності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 240 000 гривень. Щодо судових витрат При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 2400,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial