Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

06.05.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява у якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 151\~677,01 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: 04.12.2020 року кредитний договір за №200291563864, за яким позичальниці видано кредитну картку з встановленим лімітом 3\~000 грн., який пізніше було підвищено до 35\~000 грн. та 16.04.2021 року кредитний договір за №1001858229101, за яким позичальниці видано кредит у розмірі 72\~768 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином протягом довготривалого строку. Заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2024 року складає: по кредитному договору від 04.12.2020 року за №200291563864 60\~586,08 грн., з яких: 33\~663,04 грн. заборгованість за кредитом, 26\~923,04 грн. заборгованість за процентами, 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 16.04.2021 року за №1001858229101 91\~090,93 грн., з яких: 51\~568,23 грн. заборгованість за кредитом, 8,12 грн. заборгованість за процентами, 39\~514,58 грн. заборгованість за комісією. Тобто, загальна сума заборгованості по вказаним кредитним договорам станом на 01.02.2024 року становить 151\~677,01 грн. Позивач вказує, що направив відповідачці на адресу місця її проживання, яку вона особисто зазначила у анкеті на отримання кредиту, письмові вимоги (повідомлення), однак заборгованість погашена не була, а відтак позивач вимушений звернутися до суду з вказаними вимогами. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.05.2024 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.07.2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк», що подана представником позивача Кричук Г.М. до [PERSON] про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. 12.09.2024 року надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, однак не має змоги сплатити суму боргу одразу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~- у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 16.04.2021 року [PERSON] звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву за №1001858229101 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 11 на звороті). Згідно з умовами заяви: цільове призначення загальні споживчі цілі, сплата разової комісії, сума 72\~768 грн., строк (в місяцях) 36, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, % - 2.99, розмір процентної ставки, % річних 0.01, спосіб надання споживчого кредиту на споживчі цілі банківський переказ на рахунок за № [NUMBER] в АТ «ПУМБ». Згідно графіку платежів, який наведеній в заяві, реальна річна % ставка становить 72,2742 %, загальні витрати за кредитом 78\~338,41 грн., загальна вартість кредиту 151\~106,41 грн. Також, 16.04.2021 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту в якому наведено основні умови кредитування (а.с. 12). Згідно платіжної інструкції за №TR.48783472.51959.8810 від 16.04.2021 року АТ «ПУМБ» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 72\~768 грн. в рахунок надання кредитних коштів за договором за №1001858229101 від 16.04.2021 року (а.с. 43). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором за №1001858229101 від 16.04.2021 року станом на 01.02.2024 року (включно) заборгованість [PERSON] складає 91\~090,93 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту 51\~568,23 грн., заборгованість по процентам 8,12 грн., заборгованість по комісії 39\~514,58 грн. (а.с. 43 (на звороті) 45). Крім цього, 04.12.2020 року [PERSON] звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 15 (на звороті) - 16). Відповідно до вказаної заяви, на ім`я відповідачки відкрито поточний рахунок за № [NUMBER] у валюті гривня та надано кредитну картку № [NUMBER] , на яку [PERSON] отримала кредитний ліміт в розмірі 3 000 грн. Стандартна процентна ставка складає 47,88%. Реальні річна процентна ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 1 2577 грн. 86 коп. Зазначене також підтверджується паспортом споживчого кредиту до вказаної вище заяви (а.с. 15). Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту до договору за №200291563864 від 04.12.2020 року, кредитний ліміт по картковому рахунку [PERSON] в період з 04.12.2020 року по 20.08.2021 року збільшився до 35\~000 грн. (а.с. 42 (на звороті)). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором за №200291563864 від 04.12.2020 року станом на 01.02.2024 року (включно) заборгованість [PERSON] складає 60\~586,08 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту 33\~663,04 грн., заборгованість за відсотками 26\~923,04 грн., заборгованість по комісії 0 грн. (а.с. 45 (на звороті) 46). Факт користування відповідачкою кредитними коштами, також підтверджується випискою/особовим рахунком в період з 16.04.2021 року по 01.02.2024 року та випискою/особовим рахунком в період з 04.12.2020 року по 01.02.2024 року (а.с. 47-52). 01.02.2024 року АТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] надіслано письмові вимоги (повідомлення) про виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості по кредитним договорам за №200291563864 та за № [NUMBER] в загальному розмірі 151\~677,01 грн. (а.с. 39-42). Факт укладання кредитних договорів з позивачем та факт користування кредитними коштами повністю визнається відповідачкою, що слідує із її заяви (а.с.94). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду розрахунків за кредитними договорами, зокрема: - за кредитним договором за №1001858229101 від 16.04.2021 року - заборгованість [PERSON] складає 51\~576,35 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту 51 568,23 грн., заборгованість по процентам 8,12 грн.; - за кредитним договором за №200291563864 від 04.12.2020 року заборгованість [PERSON] складає 60 586,08 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту 33 663,04 грн., заборгованість за відсотками 26 923,04 грн., заборгованість по комісії 0 грн., які сумнівів у суду не викликають, доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачкою суду не надано, а відтак, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення з боржниці заборгованості за кредитним договором за №1001858229101 від 16.04.2021 року яка складається з: заборгованості по сумі кредиту у розмірі 51 568,23 грн. та заборгованості по процентам у розмірі 8,12 грн., а також за кредитним договором за №200291563864 від у розмірі 60 586,08 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту 33 663,04 грн., заборгованість за відсотками 26 923,04 грн., заборгованість по комісії 0 грн. Разом з цим, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості по комісії за кредитним договором за №1001858229101 від 16.04.2021 року в розмірі 39\~514,58 грн. слід відмовити, виходячи з наступного: Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» - загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» - до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» - Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року за №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 року за №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до ч. 2. ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі за №496/3134/19 зроблено висновок, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» - умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Велика Палата Верховного Суду в п. 32.8 вказаної постанови дійшла висновку про недопустимість встановлення щомісячної плати за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а тому відповідне положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. В постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі за №363/1834/17 (п.п. 29-31) зроблено висновок про те, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку, як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону за №2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2019 року у справі за №524/5152/15-ц - не відступив від висновків, сформульованих у постанові від 10.10.2019 року у справі за №718/194/17, і виснував, що положення укладеного 28.05.2008 року кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними. Встановлення невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння коштами споживача як слабкої сторони, яка має право на особливий правовий захист у відповідних відносинах. Отже, такі умови договору порушують публічний порядок (ст. 228 ЦК України). У постанові від 27.05.2020 року у справі за №667/10018/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виснував про те, що з огляду на зміст приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 228 ЦК України - умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування позичкового рахунку є нікчемною. Вказаний платіж є платою за послугу банку, вимагати придбання якої забороняла ч. 3 ст. 55 Закону за №2121-III. Тому така умова договору порушує публічний порядок. Судом встановлено, що при укладанні з відповідачкою кредитного договору за №1001858229101 від 16.04.2021 року банком передбачено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,99 % від суми кредиту, що становить 2\~175,76 грн., які позичальник [PERSON] повинна сплачувати щомісячно, згідно затвердженого графіку. Відтак, вказані умови договору є явно несправедливими, спрямованими на незаконне заволодіння коштами споживача, як слабкої сторони, яка має право на особливий правовий захист у цих правовідносинах. Таким чином, враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку в розмірі 2,99% щомісячно в розмірі 2 175,76 грн., суд приходить до висновку, що положення п. 4 кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та [PERSON] , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором слід визнати нікчемними за ініціативою суду за правилами ч. 2 ст. 215, ч. 5 ст. 216, ст. 228 ЦК України, що повністю ґрунтується на зазначених вище правових висновках Верховного Суду, оскільки вказані умови договору порушують публічний порядок (ст. 228 ЦК України) і спрямовані на заволодіння коштами споживача. Оскільки умова кредитного договору про встановлення комісії за ініціативою суду визнана нікчемною, підстав для стягнення заборгованості по комісії в розмірі 39\~514,58 грн., суд не вбачає, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовну заяву АТ «ПУМБ» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідачки в сумі 1 791,32 грн., виходячи з розрахунку: 112\~162,43 грн. (розмір задоволених позовних вимог) ? 2\~422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) : 151\~677,01 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1\~791,32 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial