Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що він народився [INFO] в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке було складено російською мовою, в якому його ім`я було вказане російською мовою як « [PERSON] ». Його батьками в графі «батьки» записані російською мовою: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] ». 13 червня 2003 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках квартиру [ADDRESS] . Зазначив, що 15 жовтня 2009 року він отримав нове свідоцтво про народження, в якому українською мовою було вказано « [PERSON] », в графі «батьки» записані: батько « [PERSON] », громадянин України, мати « [PERSON] », громадянка України. 21 грудня 2009 року він отримав паспорт громадянина України, в якому його ім`я у паспорті на сторінці російською вказане « [PERSON] », а на сторінці українською вказано « [PERSON] ». Вказував, що 03 липня 2024 року його брат на підставі договору дарування від 03 липня 2024 року подарував їх матері [PERSON] частину квартири [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна йому стало відомо, що його право власності на частину квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 2003 року зареєстровано за [PERSON] . Отже, на теперішній час його ім`я у паспорті громадянина України, а саме « [PERSON] », не співпадає з його іменем у договорі купівлі-продажу квартири від 13 червня 2003 року та у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в яких вказано його ім`я « [PERSON] ». Вказані розбіжності\~в написанні\~його імені в паспорті та у договорі купівлі-продажу від 13 червня 2003 року, а також у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна виникли внаслідок зміни його імені у актовому запису про народження та у видачі нового свідоцтва про народження. Стверджував, що на теперішній час дані суперечності в документах перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися правами власника частини квартири [ADDRESS] та внести відомості про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на порушення своїх прав, заявник просив суд встановити факт того, що йому, [PERSON] , [INFO] , уродженцю м. Одеси, громадянину України, РНОКПП [NUMBER] належить договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О. 13 червня 2003 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за умовами якого [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках квартиру [ADDRESS] , зареєстрований 09 липня 2003 року в КП ОМБТІ під номером 106 стор.134, кн. 486 пр, а також за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було зареєстровано в рівних частках право власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 2003 року на квартиру [ADDRESS] , у тому числі частина квартири [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , номер запису 106 в книзі 486 пр-134. Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 41). Заявник та\~його представники,\~діючі на\~підставі довіреності\~від 16\~липня 2024\~року,\~в судове\~засідання не\~з`явились,\~надали заяву\~про підтримання\~заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та просили суд розглянути справу за їх відсутністю (а.с. 39, 46, 49). Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 47, 48). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~проаналізувавши і\~оцінивши надані\~докази в\~їх сукупності\~вважає,\~що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до свідоцтва про народження, яке було складено російською мовою, « [PERSON] », народився [INFO] в м. Одесі, його батьками в графі «батьки» були записані російською мовою: батько « [PERSON] », мати « [PERSON] » (а.с. 13). Встановлено, що 13 червня 2003 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). Зі змісту договору купівлі-продажу від 13 червня 2003 року ім`я заявника, який був на той час малолітнім було перекладено нотаріусом з російської на українську як « [PERSON] ». 09 липня 2003 року право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в КП ОМБТІ під номером 106 стор.134, кн.486 пр (а.с. 18). 20 червня 2007 року право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в рівних частках, по частки було зареєстровано у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 19-20). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності заявника на частину квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13 червня 2003 року зареєстровано за [PERSON] (а.с. 19-20). З матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2009 року заявник [PERSON] отримав нове свідоцтво про народження, яке було складено українською мовою, в якому українською було вказано « [PERSON] », в графі «батьки» записані: батько « [PERSON] », громадянин України, мати « [PERSON] », громадянка України (а.с. 14-15, 16). 21 грудня 2009 року заявник отримав паспорт громадянина України, в якому його ім`я у паспорті на сторінці російською вказане « [PERSON] », а на сторінці українською вказано « [PERSON] » (а.с. 7-11). 03 липня 2024 року брат заявника [PERSON] на підставі договору дарування від 03 липня 2024 року подарував [PERSON] частину квартири [ADDRESS] (а.с. 21-22). Встановлено, що на теперішній час ім`я заявника у паспорті громадянина України, а саме « [PERSON] », не співпадає з його іменем у договорі купівлі-продажу квартири від 13 червня 2003 року та у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в яких вказано його ім`я « [PERSON] ». З матеріалів\~справи вбачається,\~що вказані\~розбіжності в\~написанні імені заявника в паспорті та у договорі купівлі-продажу від 13 червня 2003 року, а також у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна виникли внаслідок зміни його імені у актовому запису про народження та у видачі нового свідоцтва про народження. На теперішній\~час дані\~суперечності в\~документах перешкоджають\~йому користуватися\~та розпоряджатися\~правами власника\~ частини\~квартири [ADDRESS] та\~внести відомості про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до п. 1 ст. 293 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м. та складається в цілому з чотирьох житлових кімнат та підсобних приміщень , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О. 13 червня 2003 року [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає 605,60 грн., які повністю сплачено заявницею при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved