Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області через свого представника адвоката Головенько В.П. звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 03.09.2010 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду по справі №127/2705/16-ц від 04.04.2016 вирішено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 12.02.2016 до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] одружилась і змінила прізвище на « [PERSON] ». На сьогоднішній день половина від прожиткового мінімуму на відповідного віку дитину становить менше встановленої судом суми. На підставі вищевикладеного позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 12.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Малозначними справами є, зокрема, справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства), згідно із п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 21.08.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 30.09.2024 представник відповідача адвокат Березіна Світлана Геннадіївна подала на адресу суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що починаючи з грудня 2018 року по даний час (серпень 2024 року) Міське комунальне підприємство «Медичний стоматологічний центр», в якому на посаді лікаря-стоматолога ортопеда 1к. працює [PERSON] , утримує із заробітної плати Відповідача та перераховує кошти у розмірі 1500,00 грн. на рахунок позивачки. Аліменти сплачувались щомісячно та систематично. Заборгованість відсутня. На підставі вищевикладеного відповідач просить задовільнити позовні вимоги у справі № 127/26324/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів - в повному обсязі. Представник позивача адвокат Головенько В.П.в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Зазначив, що аліменти сплачував вчасно, заборгованість відсутня, а вимоги позивача вважає передчасними. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2016 справа №127/2705/16-ц вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 12.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 12.02.2016 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку - до 19.09.2018 року. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.06.2016 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2016 залишено без змін. 07.06.2017 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Матвієнко В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54070391 на підставі виконавчого листа №127/2705/16-ц від 10.08.2016. 11.12.2018 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Микитюком М.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу №54070391 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». [PERSON] 23.07.2023 зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] », про що Вінницьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис №294. З довідок про доходи №22-28 за період з грудня 2018 року по серпень 2024 року вбачається що [PERSON] працює в Міському комунальному підприємстві «Медичний стоматологічний Центр» отримує постійний дохід і регулярно сплачує аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно із ст.192СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Тому, суд вважає за необхідне позов задовольнити, визначивши аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше встановленого мінімального розміру, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 605,60 гривень судового збору, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved