Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди. Так, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 14.12.2019 р. сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту рішення - ДТП), внаслідок якої транспортному засобу (далі по тексту рішення - ТЗ) позивача було завдано шкоди. Після даної події позивач звернулась до страхової компанії, з метою відшкодування шкоди, яка була завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однак відшкодування було виплачено не в повному обсязі, що зумовило позивача звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав. Відтак, позивач просить суд: - стягнути з ПрАТ «СК "Універсальна" на користь [PERSON] різницю між вартістю відновлюваного ремонту та виплатою страхового відшкодування в сумі 103 002 грн 49 коп.; - стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь [PERSON] 3 % річних в сумі 4 571 грн. 61 коп.; - стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 11 121 грн. 93 коп. - стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь [PERSON] судовий збір 1 186 грн. 98 коп. та інші витрати, пов`язані з розглядом справи (пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду: витрати на правничу допомогу) 12 000 грн. 00 коп. 16.08.2021 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 21.11.2021 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 22 жовтня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір № 3111/261/002598 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом, а саме автомобіля Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] . За даним договором вигодонабувачем є Акціонерне товариство «Кредобанк». 18.12.2019 року [PERSON] подав до ПрАТ «СК «Універсальна» заяву на виплату страхового відшкодування, згідно дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 14.12.2019 року ПрАТ «СК «Універсальна», розглянувши заяву про виплату страхового відшкодування, прийняла вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування та здійснила виплату страхового відшкодування на користь вигодонабувача - Акціонерного товариства «Кредобанк». З метою встановлення розміру страхового відшкодування, на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», було складено звіт № 30/01/20 від 16,01.2020 року про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) автомобіля Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якої, ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження (в тому числі ПДВ 20%) становить 320 418, 74 грн., а вартість відновлювального ремонту КТЗ Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] (в тому числі ПДВ 20%) становить 229 937, 60 грн. Згідно з Аварійним сертифікатом розмір збитків, завданих власнику автомобіля Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 108 588, 74 грн. (320 418, 74 (ринкова вартість авто на момент ДТП) - ) 000, 00 грн. (вартість залишків згідно Зобов`язуючої пропозиції) - 33 830,00 грн. франшиза згідно Договору) +1000,00 грн. (ліміт витрат на евакуатор) = 108 588,74 грн.). Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь вигодонабувача у розмірі 108 588, 74 грн. Таким чином, представник відповідача зазначає, що ПрАТ «СК «Універсальна» виконала свій обов`язок стосовно виплати страхового відшкодування у повному обсязі, відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, тому вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Окрім цього, представник відповідача не погодився з висновком, долученим позивачем, оскільки вважає його таким, який не відповідає певним методикам. Також, представник відповідача заперечував щодо заявлених витрат на професійну допомогу, оскільки вони є не підтверджені належними доказами. 05.12.2021 представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій представник не погодився з доводами представника відповідача. Так, представник позивача зазначив, що у своєму відзиві на позовну заяву страхова компанія ПрАТ «СК «Універсальна» посилається на Звіт №30/01/20, який було проведено на їх замовлення. Відповідно Звіту № 30/01/20 від 16.01.2020 р. ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] становить 320 418 грн. 74 коп., а відновлювальний ремонт становить 229 937 грн. 60 коп. В даному Звіті № 30/01/20 від 16.01.2020 р. завищений розмір відновлювального ремонту, оскільки додані деталі, які не підлягають заміні, а саме прилад управління повітряними подушками водія. Внаслідок чого транспортний засіб «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] попадає під поняття «конструктивної загибелі», відповідно до якої вартість відновлювального ремонту не повинна перевищувати 70% ринкової вартості транспортного засобу. Згідно з п. 10.7.1 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3111/261/002598 від 22.10.2019 р., при конструктивній загибелі ТЗ (коли вартість відновлювального ремонту(з ПДВ) згідно з умовами Договору перевищує 70% дійсної вартості транпсортного засобу на момент настання страхового випадку) страхове відшкодування визначається за рішенням Страховика. Відповідно до Звіту № 30/01/20 від 16.01.2020 р., вартість відновлюваного ремонту перевищує 70% ринкової вартості транспортного засобу, а саме становить 71, 7 %. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на п. 10.3 Договору у випадку, коли виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо Вигодонабувачу чи Страхувальнику, незалежно від обраного ними варіанту розрахунку суми страхового відшкодування, зазначеного в пункті 1.11 Договору, розрахунок суми страхового відшкодування на розсуд страховика може здійснюватися згідно зі звітом (дослідженням) судового експерта або оцінювача, або на підставі аварійного сертифікату, підготовленого уповноваженою Страховиком особою із застосуванням при розрахунку розміру збитку рекомендованих розцінок на ремонтні роботи в регіоні реєстрації ТЗ (відповідно до інформації офіційного періодичного видання «Бюлетень автотоварознавця») та рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудоємності ремонтних робіт. Відтак, оскільки, автомобіль «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] , згідно із договором застави майнових прав №27347/2019/1 є майном, що належить банку до моменту, коли позивач не погасить повністю заборгованість страхова компанія не може виплачувати страхове відшкодування згідно зі звітом (дослідженням) судового експерта або оцінювача, або на підставі аварійного сертифікату, підготовленого уповноваженою Страховиком особою. Позивач, після ДТП, звернулася до офіційного дилера Volkswagen ТОВ "Порше Інтер Авто Україна", до якого відправила сама страхова компанія для проведення розрахунку транспортного засобу «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] . Згідно з п.10.1 Договору, який було укладено між [PERSON] та ПрАТ «СК «Універсальна», розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється на основі калькуляції вартості відновлювального ремонту на СТО, відповідно до зазначеного в п.1.11 Договору варіанту. Варіант 1, зазначений в п. 10.1.1 Договору, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції/ рахунку СТО, запропонованої Страховиком. Варіант 2, зазначений в п. 10.1.2 Договору, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції/рахунку СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання щодо даної марки ТЗ і є погодженою Страховиком. Як зазначено в п.1.11 Договору, Страховик здійснює розрахунок суми страхового відшкодування за варіантом 2, тобто на підставі калькуляції/рахунку СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання щодо даної марки ТЗ. Згідно з рахунком-фактурою транспортного засобу «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] у офіційного дилера Volkswagen ТОВ "Порше Інтер Авто Україна" сума відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ становить 210 591 грн. 23 коп. У зв`язку з цим, вартість відновлюваного ремонту становить 62,6% від ринкової вартості транспортного засобу. Враховуючи вище зазначене, на думку представника позивача, ПрАТ «СК «Універсальна» не звернула на це увагу, не виконала вимоги Договору та безпідставно шляхом завищення відновлюваного ремонту транспортного засобу «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] не доплатила позивачу 103 002 грн 49 коп., що і підтвердив звіт, який долучив позивач. 07.02.2023 ухвалою суду було призначено в справі судову автотоварознавчу експертизу по матеріалам цивільної справи №757/43291/21-ц, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертному криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України та зупинено провадження у справі. 01.04.2024 ухвалою суду було відновлено провадження у справі. 23.04.2024 ухвалою суду було направлено матеріали цивільної справи 757/43291/21-ц для продовження проведення автотоварознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи №757/43291/21-ц, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертному криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України. 27.08.2024 надійшов висновок експерта за результатами проведення експертизи. 29.08.2024 ухвалою суду було відновлено провадження у справі. 01.10.2024 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті. В судове засідання представник позивача з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення інформації про розгляд справи на офіційному сайті суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення інформації про розгляд справи на офіційному сайті суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановивши зазначені обставини, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Судовим розглядом встановлено, що 22.10.2019 р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір 27347/2019 на отримання грошових коштів для придбання автомобіля «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] . 14.12.2019 р., приблизно о 20 год. 00 хв., в м. Києві по бул. Перова 38 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] та «Seat» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На виконання вимог п.10.1.3 Кредитного договору, автомобіль «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] був застрахований за договором №3111/261/002598 добровільного страхування наземних транспортних засобів в ПрАТ СК "Універсальна". У відповідності до умов Договору вигодонабувачем за договором є АТ «Кредобанк». Позивач звернувся до ПрАТ «СК "Універсальна" із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування на користь Банку і зарахування зазначеної страхової виплати в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором (на підставі п.10.3 Кредитного договору). ПрАТ СК "Універсальна" прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 107 588 грн. 74 коп. та перерахувала страхове відшкодування на рахунок банку для погашення кредитної заборгованості. Так, згідно з п.10.1 Договору, який було укладено між [PERSON] та ПрАТ «СК «Універсальна», розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється на основі калькуляції вартості відновлювального ремонту на СТО, відповідно до зазначеного в п.1.11 Договору варіанту. Так, п. 10.1.1 Договору передбачено, що розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції/ рахунку СТО, запропонованої Страховиком. Пуктом 10.1.2 Договору розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції/рахунку СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання щодо даної марки ТЗ і є погодженою Страховиком. Як зазначено в п.1.11 Договору, Страховик здійснює розрахунок суми страхового відшкодування за варіантом 2, тобто на підставі калькуляції/рахунку СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання щодо даної марки ТЗ. Згідно з рахунком-фактурою транспортного засобу «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] у офіційного дилера Volkswagen ТОВ "Порше Інтер Авто Україна" сума відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ становить 210 591 грн. 23 коп. Таким чином, представник позивача стверджує, що ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування не в повному обсязі (107 588 грн. 74 коп.). Відтак, відповідач повинна здійснити доплату страхового відшкодування 210 591 грн. 23 коп. - 107 588 грн. 74 коп. = 103 002 грн. 49 коп.) в розмірі 103 002 грн. 49 коп. Згідно з рахунком фактури транспортного засобу «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] у офіційного дилера Volkswagen ТОВ "Порше Інтер Авто Україна" сума відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ становить 210 591 грн. 23 коп. що становить 62,6 % від ринкової вартості автомобіля. Позивач не заперечував проти розміру відшкодування, яка була розрахована офіційним дилером, який надав сам же відповідач. Однак, з таким розміром вартості відновлювального ремонту не погодилась ПрАТ «СК «Універсальна», яка завищила розмір відновлювального ремонту добавивши деталі, які не підлягають заміні, внаслідок чого автомобіль попав під поняття «конструктивної загибелі» відповідно до якої вартість відновлювального ремонту не повинна перевищувати 70% ринкової вартості транспортного засобу. Відповідно до звіту №30/01/20 про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ, проведеного на замовлення ПрАТ «СК «Універсальна», ринкова вартість КТЗ становить 320 418 грн. 74 коп., а відновлювальний ремонт становить 229 937 грн. 60 коп., що становить на порядок вище ніж відновлювальний ремонт розрахованим офіційним дилером, що робить машину конструктивно знищеною. Не погоджуючись з розрахунком розміру страхового відшкодування, позивач замовила проведення незалежної оцінки з визначення розміру матеріального збитку. Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ 01-07/03 від 07.03.2020 р., завданого власнику пошкодженого «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту становить 196 360 грн. 82 коп., ринкова вартість КТЗ становить 336 381 грн. 90 коп. Згідно з п. 10.7.1 Договору при конструктивній загибелі ТЗ (коли вартість відновлювального ремонту(з ПДВ) згідно з умовами Договору перевищує 70% дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку) страхове відшкодування визначається за рішенням Страховика. 196 360, 82/336381,9 = 58,4% (згідно звіту позивача) 210591,23/336381,9 = 62,6% (Згідно рахунку ТОВ «Порше Інтер Авто Україна») З наведених розрахунків вбачається, що, за умови розміру відновлювального ремонту автомобіля по рахунку СТО чи по звіту позивача, сума ремонту не перевищує 70% ринкової вартості КТЗ. Таким чином, представник позивача вважає, що відповідач не мав права розраховувати суму страхового відшкодування по випадку конструктивної загибелі ТЗ, а тому після не повної виплати страхового відшкодування, позивач звернулась до суду, з метою доведення зазначених обставин. Окрім цього, 11.11.2020 р. представник позивача звертався із запитом до АТ «Кредобанк» щодо надання згоди на звернення позивача із позовом щодо доплати страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Універсальна» на рахунок позивача. 26.11.2020 р. АТ «Кредобанк» надіслали лист (Вих. № 63/0-917/1) в якому зазначили, що Банк не може обмежувати права [PERSON] щодо звернення її з позовом до суду щодо захисту своїх порушених прав. 30.12.2020 р. Позивач звертався із заявою-вимогою до Банку щодо звернення Банку до суду із позовом до ПрАТ «СК «Універсальна» щодо стягнення страхового відшкодування, яке не було сплачено в повному обсязі. 20.01.2021 р. АТ «Кредобанк» надали лист (вих. № 63/н-2/1) в якому зазначили, що вони не будуть звертатися до суду і повідомили, якщо позивач не згодна з розміром страхового відшкодування то їй необхіднозвертатися до ПрАТ «СК «Універсальна» або до суду. Таким чином, з зазначених обставин, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до настпуних висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно- правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правиламистрахування,що встановлюютьсястраховиком самостійновідповідно довимог цьогоЗакону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Так, відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У частині 1ст. 25 Закону України «Про страхування`визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. З врахуванням встановлених обставин, вбачається, що транспортний засіб позивача був застрахований, на підставі договору добровільного страхування №3111/261/002598 між позивачем та відповідачем, а тому між сторонами виникли договірні зобов`язання. Також, з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] .був придбаний на підставі Кредитного договору 27347/2019 , укладенного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] . Відтак, після повідомлення позивачем про настання страхового випадку, ПрАТ СК "Універсальна" прийняла рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 107 588 грн. 74 коп. та перерахувала страхове відшкодування на рахунок банку для погашення кредитної заборгованості, з розміром якого позивач не погоджується, що і стало підставою для звернення до суду. Окрім цього, позивач при зверненні до суду зазначила, що зверталася до Банку з метою звернення останнього до суду про стягнення реальних збитків, однак Банком було повідомлено, про те, що позивач вправі самостійно звертатись до суду за захистом свїх прав. Також представником позивача було долучено копію листа АТ «Кредобанк» від 27.09.2024 №270-22014/24, яким повідомляється, що у зв`язку з повним виконанням зобов`язань [PERSON] по Кредитному договору 27347/2019 від 22.10.2019, знята заборона на його відчуження. Так, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду по справі № 362/921/17 від 06.02.2019 р. зазначено, що відповідно до договору страхування вигодонабувачем є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке мало намір оскаржити рішення ПрАТ «СК «Уніка» про відмову у виплаті страхового відшкодування за кредитним договором № 014/0001/74/1607 від 18 липня 2006 року, проте понад рік не вчинило дій, спрямованих на реалізацію цього права. Згодом банк повідомив позивача про те, що відмова у виплаті страхового відшкодування порушує права саме страхувальника, а не банку, оскільки банк не є стороною договору страхування, отже, на думку позивача, банк відмовився від свого права на отримання виплати страхового відшкодування. Банк своїим листом вказав про відсутність заперечень щодо реалізації Позивачем першочергового права на звернення до суду щодо оскарження відмови у виплаті страхового відшкодування. Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили із того, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як вигодонабувач, відмовився від свого першочергового права на звернення до суду з вимогами про стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Уніка» та надав можливість звернутися із відповідним позовом до суду особисто [PERSON]. Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ПрАТ «СК «Уніка» посилалось на те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як вигодонабувач, не відмовлявся від свогоправа, наданого договором страхування, на отримання страхового відшкодування. Вказані заперечення проти первісного позову обґрунтовано відхилені судами попередніх інстанцій, оскільки у листі від 01 лютого 2017 року № 157-2-7/238 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначило, що не має заперечень щодо реалізації [PERSON] першочергового права на звернення до суду з метою врегулювання відносин з ПрАТ «СК «Уніка» відносно оскарження відмови у виплаті страхового відшкодування за договором страхування від 06 жовтня 2014 року № 011145/0136/0000070. Банк зауважив, що його має бути залучено до участі у судовому процесі в якості третьої особи. Під час розгляду справи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не висловлювало своїх заперечень щодо реалізації прав страхувальника». В постанові Касаційного цивільного суду по справі № 466/1666/15-ц від 16.01.2019 р. зазначено, що «ПАТ КБ «Надра» як вигодонабувач не зверталося до страхувальника із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з частиною першою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Можливість укладення страхових договорів на користь третіх осіб передбачена статтею 985 ЦК України, згідно з якою страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Аналогічне положення закріплене у статті 3 Закону України «Про страхування».Особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що йому належить право вимагати від страховика виконання обов`язків за укладеним договором. За змістом частин третьої та четвертої статті 636 ЦК України, якщо третя особа (вигодонабувач) відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може вимагати виконання договору на користь третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом, або може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 14 червня 2017 року у справі № 6-2112цс16. Оскільки ПАТ «КБ «Надра», яке є третьою особою у цій справі, не звернулося до страховика з вимогою про стягнення страхового відшкодування, то з огляду на специфіку та правову природу договірних зв`язків між учасниками кредитних правовідносин (враховуючи, що надання кредиту позичальнику обумовлено банком обов`язковим укладенням Договору страхування) викладене свідчить про те, що вигодонабувач (банк) фактично відмовився від реалізації належного йому права». З врахуванням зазначеного, суд вважає, що позивач правомірно звернулась до суду за захистом своїх прав. Відповідно дост. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. За змістом ч. 1ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про страхування», договір страхування повинен містити, серед іншого, перелік страхових випадків, умови здійснення страхової виплати, причини відмови у страховій виплаті. Окрім цього, відповідно до п. 6 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановленні статтею 991 ЦК України тастаттею 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Тлумачення статей 990, 991 ЦК України, частини другої статті 8, частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає. З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.08.2018 у справі № 227/3573/16-ц (провадження № 61-15026св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2022 у справі № 569/6553/20 (провадження № 61-14827 св 21). Так, відповідачем було здійснено виплату у розмірі 108 588,74 грн. посилаючись на звіт № 30/01/20 від 16,01.2020 року про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) автомобіля Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] та аварійний сертифікат. Не погоджуючись з розрахунком розміру страхового відшкодування, позивач замовив проведення незалежної оцінки з визначення розміру матеріального збитку. Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ 01-07/03 від 07.03.2020 р. завданого власнику пошкодженого «Volkswagen Polo» д.н. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту становить 196 360 грн. 82 коп., ринкова вартість КТЗ становить 336 381 грн. 90 коп. Також, в ході розгляду справи ухвалою суду було призначено в справі судову автотоварознавчу експертизу по матеріалам цивільної справи №757/43291/21-ц проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертному криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України та зупинено провадження у справі. 27.08.2024 надійшов висновок експерта за результатами проведення експертизи. Таким чином, відповідно до висновку від 20.08.2024 № СЕ-19-24/38960-АВ вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen Polo», 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 14.12.2019, складала 202 553,01 грн (двісті дві тисячі п`ятсот п`ятдесят три грн 01 коп.). У відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик може самостійно робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також мають право самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). З врахуванням зазначеного, висновок експерта відповідає вимогам закону і у суду відсутні підстави для його відхилення, оскільки зазначений висновок не скасований і не визнаний недійсним, а тому даний доказ береться судом до уваги, як такий, що підтверджує підстави того, що відповідачем не було здійснено виплату в повному обсязі. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення різниці між вартістю відновлюваного ремонту та виплатою страхового відшкодування у розмірі 103 002 грн 49 коп. підлягають задоволенню, у відповідності до заявлених вимог. Окрім цього, вбачається, що позивач, окрім як стягнення різниці між вартістю відновлюваного ремонту та виплатою страхового відшкодування, просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 4 571 грн. 61 коп. та інфляційні втрати у розмірі 11 121 грн. 93 коп. (одинадцять тисяч сто двадцять одна гривня і 93 копійок, які нараховуються за період з 04.02.2020 по 06.08.2021. Позивач вказує, що оскільки відповідач не здійснив виплату в добровільному порядку в розмірі 103 002 грн. 49 коп. за шкоду, яку він завдав внаслідок свої протиправних дій, то останній зобов`язаний сплатити додатково 3 % річних і інфляційні збитки. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано, що: "враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. З врахуванням зазначеного, оскільки відповідачем належним чином не виконано покладені на нього обов`язки щодо виплати страхового відшкодування за договором страхування, а тому заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, про задоволення вимог позивача, оскільки вони є обґрунтованими та стороною відповідача належним чином не спростовано. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1 187,00 рн. Також, на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума за проведення експертизи у розмірі 5 736,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Разом з цим, суд прийшов до висновку, що заявлені витрати на правову допомогу є не підтвердженими, оскільки відсутні акти-приймання виконання роботи, квитанції.

Outcome: approved