Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 29.07.2024 роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей; позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей про визначення місця проживання неповнолітніх дітей виділено в самостійне провадження. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що стосунки між позивачем та відповідачем поступово погіршувались, за час спільного проживання сторони позивача з відповідачем виявились несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, різні життєві цілі та цінності, подружні відносини між сторонами припинилися. Ухвалою суду від 29.07.2024 року відкрито спрощене провадження з повідомлення сторін. У судове засіданні учасники справи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, представник позивача та представник відповідача надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача підтримала позовні вимоги, представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримав позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.ч.1,4\~ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4\~ст.56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між позивачем та відповідачем 24.09.2011 року зареєстровано шлюб, у шлюбі народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За положенням ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи викладене, оскільки фактичні шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї не можливе та суперечить інтересам позивача та відповідача, шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 605,60 гривні, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (1211,20 х 0,5 = 605,60). На підставі викладеного,

Outcome: approved