Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

В червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(далі - позивач) звернулось до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики № 4119233 в розмірі 18 245,00 грн., за Кредитним договором № 10000650708 про надання споживчого кредиту в розмірі 7 078,00 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.06.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 4119233. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 31.10.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 1/31/19, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за договором позики перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 18 245,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 000,00 грн., сума непростроченої заборгованості за відсотками - 960,00 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками - 12 285,00 грн. 20.06.2019 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 10000650708 про надання споживчого кредиту. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 11.05.2021 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11052021, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 7 078,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4 078,00 грн. - заборгованість за відсотками. 17.06.2024 року позивач подав уточнюючу позовну заяву в якій зазначив, що 30.05.2019 року також між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 960332986. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, а саме на офіційному сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права та обов`язки сторін. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 960332986. 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 17 142,86 грн., з яких: 5 999,86 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11 143,00 грн. - заборгованість за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором позики № 4119233 в розмірі 18 245,00 грн., за Кредитним договором № 10000650708 про надання споживчого кредиту в розмірі 7 078,00 грн., за Кредитним договором № 10000650708 в розмірі 17 142,86 грн. Ухвалою судді від 04 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 26.07.2024 року представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила в задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити зазначивши, що: - в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до [PERSON] ; - відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів за кредитними договорами; - матеріали справи не містять доказів видачі одноразового ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності та підписання таким ідентифікатором договору. Крім того, просила також відмовити в позові у зв`язку із пропуском строків позовної давності. 08.08.2024 року представником позивача подана відповідь на відзив, відповідно до якої просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі зазначивши, що Реєстри боржників до Договорів Факторингу містять інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, надавши Виксерокопіювання (Витяги) з Реєстрів боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за договорами. ТОВ «ФК «ЄАПБ» очікує відповіді на запити від первісного кредитора щодо детальних розрахунків заборгованості та відомостей щодо надання/перерахування коштів на рахунки відповідача. Договір № 960332986 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відправлений на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту Одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства введено, після чого позичальник натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, товариством було перераховано грошові кошти на банківську карту, що належить позичальнику, що слугує доказом того, що позичальник акцептував оферту товариства. Також, договір позики № 4119233 укладений між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] та договір № 10000650708 укладений між ТОВ «Інвест Фінанс» та [PERSON] доводить факт укладання відповідачем договорів в електронній формі та підписання договорі з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до постанови Верховного Суду, можна дійти висновку, що кредитодавець вправі надати доказ підписання договору, що міститься у іншому документі (ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»), навіть у разі відсутності відображення підпису в договорі. Такі дії є законними та свідчать про волевиявлення сторін на укладення договору, тож за таких обставин у суду немає підстав для визнання електронного кредитного договору недійсним. Крім цього, представник позивача зазначила, що починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Таким чином, з урахуванням наведених вище правових норм, строк позовної давності позивачем не було пропущено. 22.08.2024 року за клопотанням представника позивача, ухвалою суду було витребувано у АТ КБ «Приват Банк»: - інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжні картки [NUMBER] ; - виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 30.05.2019 по 30.06.2019 з відображенням часу зарахування коштів; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою [NUMBER] за період з 30.05.2019 по 30.06.2019; - інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 10 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 4119233 на суму 5 000,00 грн., строком позики на 14 днів. 20 червня 2019 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 10000650708 на суму 3 000,00 грн., строк договору 14 днів. 30 травня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 960332986 на суму 3 500,00 грн., строк договору 12 днів. Відповідно до листів АТ КБ «Приват Банк» від 02.10.2024 року, 21.10.2024 року вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] , IBAN [NUMBER] ). Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 30.05.2019 по 30.06.2019 та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] . Крім цього, надано виписку по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) № [NUMBER] за період з 30.05.2019 по 30.06.2019. Тобто, у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) наявний наступний картковий рахунок № [NUMBER] . На вказаний рахунок 30.05.2019 року були зараховані грошові кошти у розмірі 3 500,00 грн.; 10.06.2019 року були зараховані грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн.; 20.06.2019 року були зараховані грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Тож, уклавши Договори № 4119233 від 10.06.2019 року, № 10000650708 від 20.06.2019 року, № 960332986 від 30.05.2019 року його сторони досягли усіх істотних умов щодо взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Щодо позиції відповідача про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджували б наявність у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до [PERSON] суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 31.10.2019 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 1/31/10, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Додаткової угоди №3 та з Реєстру боржників №3 від 12.12.2019 року до Договору факторингу № 1/31/10 від 31.10.2019 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 245,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 000,00 грн., сума непростроченої заборгованості за відсотками - 960,00 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками - 12 285,00 грн. 11.05.2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено Договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2011 року до Договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7 078,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4 078,00 грн. - заборгованість за відсотками. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 960332986. 03.01.2019 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, та ТОВ «Таліон плюс», як клієнтом, було укладено договір факторингу № 20190103, за умовами якого останнє відступило позивачу права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а позивач зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Як вбачається з копії витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 26 грудня 2019 року, ТОВ «Таліон плюс» на виконання зазначеного договору факторингу від 03.01.2019 року відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 960332986, загальна сума відступленої грошової вимоги - 17 142,86 грн., з яких: 5 999,86 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11 143,00 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права первісних кредиторів у зобов`язаннях за Договорами № 4119233 від 10.06.2019 року, № 10000650708 від 20.06.2019 року, № 960332986 від 30.05.2019 року. Як зазначила представник позивача, відповідачем були порушенні умови договору і за нею рахується заборгованість за Договором позики № 4119233 в розмірі 18 245,00 грн., за Кредитним договором № 10000650708 про надання споживчого кредиту в розмірі 7 078,00 грн., за Кредитним договором № 10000650708 в розмірі 17 142,86 грн., що підтверджується розрахунками наданими позивачем та картковим рахунком № [NUMBER] на який 30.05.2019 року були зараховані грошові кошти у розмірі 3 500,00 грн.; 10.06.2019 року у розмірі 5 000,00 грн.; 20.06.2019 року у розмірі 3 000,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Щодо позиції відповідача про відсутність доказів видачі одноразового ідентифікатора у формі алфавітно-цифрової послідовності та підписання таким ідентифікатором договору, суд дійшов наступних висновків. У даному випадку, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. який дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р., проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Проаналізувавши зазначені постанови Верховного Суду, можна дійти висновку, що кредитодавець вправі надати доказ підписання договору, що міститься у іншому документі (ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»), навіть у разі відсутності відображення підпису в договорі. Такі дії є законними та свідчать про волевиявлення сторін на укладення договору. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що договори підписані відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірних правочинів підтверджено належними та допустимими доказами. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] скористалася кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості за Договором позики № 4119233 від 10.06.2019 року, за Кредитним договором № 10000650708 про надання споживчого кредиту від 20.06.2019 року, за Кредитним договором № 10000650708 від 30.05.2019 року, про що свідчать виписки по рахункам [NUMBER] , [NUMBER] ) за платіжною карткою № [NUMBER] за період часу з 30.05.2019 по 30.06.2019. Факт регулярного погашення кредиту відповідачем в період з 30.05.2019 по 30.06.2019 суд вважає беззаперечним доказом виникнення кредитних правовідносин між сторонами та отриманням відповідачем кредитних коштів в розмірі 3 500,00 грн.; 5 000,00 грн.; 3 000,00 грн. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Надані представником позивача докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання відповідачем зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. При цьому, суд, при розгляді вказаної справи бере до уваги, що відповідач отримала та користувалася вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовувала їх на власний розсуд, а тому суд вважає, що відповідач знала, що кошти взяті в борг підлягають поверненню на умовах визначених позивачем, відтак подані позивачем розрахунки суми боргу, суд вважає правильними та такими, що достовірно підтверджує наявну заборгованість відповідача перед позивачем. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитних договорів знайшло своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договорів, наданих позивачем розрахунків боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Разом з тим, представником відповідача заявлено вимогу про застосування наслідків спливу строку позовної давності. У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються га строк його дії. Отже, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Таким чином, з урахуванням наведених вище правових норм, строк позовної давності позивачем не було пропущено. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved