Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

У червні 2024 року заявник звернувсь до суду з даною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 жовтня 1984 року і до його смерті. [INFO] її чоловік помер. На даний час у неї виникло право на перерахунок пенсії та призначенні пенсії по втраті годувальника. Але листом, пенсійний фонд відмовив, оскільки у документах мітяться розбіжності у прізвищі. Так, у свідоцтві про смерть прізвище чоловіка « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб « [PERSON] ». Її прізвище також вказано як « [PERSON] ». Така розбіжність трапилась через різний переклад прізвища з російської мови. Усунути ці розбіжності у позасудовому порядку не має можливості. Тому встановлення даного факту є важливим і в подальшому він має змогу провести перерахунок пенсії. Просив суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що: [PERSON] , який помер [INFO] , був чоловіком [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про одруження, видане Червоногвардійським поссоветом м.Кіровськ Ворошиловградської області, 20 жовтня 1984 року, серія [NUMBER] , актовий запис №21). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. При розгляді справи заявник вимоги заяви підтримав. Просив заяву задоволити. У судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, направив до суду клопотання про розгляд заяви за їх відсутності, просили вирішити відповідно до вимог закону. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При розгляді справи судом встановлено, що 20 жовтня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Червоногвардійському поссоветі м.Кіровськ Ворошиловградської області, актовий запис №21 та видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області. 27 травня 2024 року [PERSON] звернулася з заявою до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.36 Закону України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" по призначенню пенсії в зв`язку з втратою годувальника. Документи були направлені для до Головного управління ПФУ у Одеській області. Листом від 05 червня 2024 року № 20462/0316 отримала повідомлення про відмову у задоволенні заяви. При цьому підставою для відмови було зазначено невідповідність її прізвища та прізвища її чоловіка Так, у свідоцтві про смерть чоловік вказаний як « [PERSON] » і у паспорті був вказаний як « [PERSON] ». А у паспорті заявника прізвище вказано - « [PERSON] » При цьому у свідоцтві про реєстрацію шлюбу прізвища подружжя записані російською мовою. У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00045562699 від 18 червня 2024 року зазначено про реєстрацію шлюбу 20 жовтня 1984 році між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Вказані обставини підтверджуються також довідкою Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області № 156 від 17 травня 2024 року. В зазначеному документі вказано, що [PERSON] постійно мешкала разом з померлим [PERSON] вела з ним спільне господарство і перебувала на його утриманні по день його смерті [INFO] . На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що різниця в написанні прізвища заявниці [PERSON] " та прізвища її чоловіка " [PERSON] " сталася в зв`язку з тим, що початково прізвище подружжя написано російською мовою " [PERSON] і по-різному здійснений переклад працівниками паспортних органів. Відповідно до пояснень заявника через відсутність в державних органах необхідної інформації, у неї відсутня можливість довести родинні відносини з покійним у позасудовому порядку. Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин необхідне [PERSON] для оформлення відповідної пенсії. На підтвердження своїх вимог, заявник надав суду: свідоцтво про шлюб сер. [NUMBER] ; витягом з Державного реєстру РАЦС №00045562699 в якому вказано, що прізвище чоловіка " [PERSON] ' прізвище дружини [PERSON] ; листом Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області №20462/05-16 від 05.06.24 року в якому вказано, що про відмову в зв`язку з тим що відомості про чоловіка " [PERSON] не відповідають відомостям в свідоцтві про смерть де написання прізвища померлого [PERSON] ; довідкою №156 від 17.05.2024 року, Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, де вказано, що [PERSON] проживала спільно і вела спільне господарство з [PERSON] та перебувала на його утриманні до часу смерті; Довідкою про взяття на облік тимчасово переміщеної особи № 3244- 7001584026 від 21.10.2022 року я який вказано, що місце моєї реєстрації ї [ADDRESS] , де фактичне місце проживання - [ADDRESS] ; паспортом [NUMBER] виданим Днепроздержинським МВ УМВС України в Донецькій області в якому вказано, що прізвище заяника « [PERSON] та на аркуші 10 вказано, що сімейний стан - в шлюбі з [PERSON] з 20.10.1984 р..; паспортом [NUMBER] виданим Днепроздержинським МВ УМВС України в Донецькій області [PERSON] в якому вказано, що він в шлюбі з [PERSON] з 20.10.84 року; в якому вказано, що прізвище « [PERSON] , а на аркуші 10 вказано, що сімейний стан - в шлюбі з [PERSON] з 20.10.1984 р.. та карткою фізичної особи платника податків. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження наступні факти: [PERSON] був чоловіком [PERSON] . Зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають подальшому оформленню нею спадкових прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved