Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

15.05.2024 [PERSON] звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла мати [PERSON] . За життя її мати заповіту не вчиняла. Спадкове майно складається з частини земельної ділянки, площею 3,39 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тарнорудської сільської ради, Хмельницького району, Хмельницької області з кадастровим номером 6820987600:02:005:0292. Вказала, що вона з її рідним братом [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Брат [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований в помешканні разом з матір`ю, однак дотепер свої спадкові права не оформив. Зазначила, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки перебувала за кордоном в Республіці Польща де працювала за контрактом. З метою оформлення спадщини вона приїхала з Польщі у м. Волочиськ ввечері 19.04.2024 (це був календарний день тижня п`ятниця), а 25.04.2024 звернулась до нотаріуса, попередньо узгодивши з ним дату прийому. Однак, нотаріус повідомила їй, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , а [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Вказане підтверджується паспортом позивачки серія [NUMBER] , свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 20.04.1984, свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18.02.1989, свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.03.2017, серія [NUMBER] від 27.10.2023 (а.с. 7, 10-11, 20-21). На день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований її син і рідний брат позивачки [PERSON] , що підтверджується довідкою № 579 від 25.04.2024, виданою відділом із забезпечення діяльності ЦНАП виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 18-19). Спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,39 га, кадастровий номер 6820987600:02:005:0292, що розташована на території Тарнорудської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.11.2011, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 28737072 від 17.11.2011 (а.с. 22-23). Волочиська державна нотаріальна контора листом від 25.04.2024 № 509/01-16 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона пропустила термін для прийняття спадщини і не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем (а.с. 24). Згідно листа Волочиської державної нотаріальної контори від 13.08.2024 № 938/01-16, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у пункті 24 роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, судом встановлено, що позивачка та її брат [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, отже спадкові права ніким не оформлялись. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] сплинув 22 квітня 2024 року, а до нотаріальної контори з метою подання заяви для прийняття спадщини [PERSON] звернулася 25 квітня 2024 року. Отже, пропущений позивачкою строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. З огляду на встановлені обставини, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд вважає, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, тому позов необхідно задовольнити і визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved