Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість у розмірі 62\~416,96 грн., з яких за кредитом - 34\~919,59 грн., по відсоткам - 10\~138,35 грн., по комісії - 17\~359,02 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 09.04.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», надалі за текстом - Позивач, та [PERSON] , уклали кредитний договір № 500475413. Відповідно до умов вищевказаного Договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 37 573,77 грн., у строк з 09.04.2014 року до 10.10.2017 року. Відповідно до умов Договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 37 573,77 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.05.2016 року має прострочену заборгованість зі кредитом - 34 919,59 гри., за відсотками - 10 138,35 грн. та по комісії - 17 359,02 грн. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Відповідачу була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками та неустойкою. Не погодившись з позовними вимогами представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Позивач заявив вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 500475413 від 09.04.2014 року у сумі 62416,96 грн. станом на 10.05.2016 року, з яких: 34919,59 грн. заборгованість за кредитом, 10138,35 грн. заборгованість по відсоткам -17359,02 грн. - заборгованість за комісією. Позовні вимоги щодо стягнення комісії за кредитним договором у розмірі 17359,02 грн. заявлені безпідставно. Заявивши вимогу про стягнення комісії, позивач, очевидно, мав на увазі пункт 2.8.1. Розділу І Кредитного договору №500475413 від 09.04.2014 року, яким встановлено комісію за управління кредитом у розмірі 2,20% щомісячно від суми кредиту. На вказаний кредитний договір розповсюджується приписи ЗУ «Про захист прав споживачів», в тому числі в частині того, що забороняється встановлювати комісії за дії, що не є послугою. Фінансовою послугою є надання коштів в позику під процент. В даному випадку послугою є надання коштів у сумі 37573,77 грн. під 17,99 % річних (пункт 2.2. договору). Однак управління кредитом не є фінансовою послугою, а є діями, що банк вчинює на свою користь. Враховуючи вищенаведене, стягнення 17359,02 грн комісії за управління кредитом за нікчемним пунктом кредитного договору ( пунктом 2.8.1.) є безпідставним. Як вбачається з Додатку 1 кредитного договору (Графік платежів») кожен щомісячний платіж дорівнював 2038,71 грн , з яких 826,22 грн незаконна комісія. Загалом відповідач мала зобов`язанна сплатити тіло кредиту 37573,77 грн та проценти - 13334,27 грн ( Додаток №1 до Договору). Розмір процентів в річних розраховано на строк дії договору з 09.04.2014 року по 10.10.2017 року. Однак позивач змінив строк дії договору, оскільки скористався своїм правом дострокового повернення всієї суми кредиту. Так, позивач надіслав Вимогу про досудове врегулювання спору, позивач вимагав дострокового повернення кредиту та процентів в 30-денний строк з дня відправлення Вимоги. Вимога відправлена 24.05.2016 року. Тобто 23.06.2016 року настав строк для виконання вимоги та повернення кредиту в повному обсязі. Також дата 23.06.2016 року -це змінена дата строку дії договору. Отже, строк дії Договору, із врахуванням використаного позивачем права на дострокове повернення кредиту, змінився та складає з 09.04.2014 року по 23.06.2016 рік. Щодо відсотків, то відповідач не визнає вимоги позивача в частині стягнення відсотків, оскільки розрахунок відсотків не відповідає зміненому строку дії кредитного договору. Позивач відсотки на змінений строк дії кредитного договору не розраховував. Тобто позивач не довів належними та допустимими доказами той розмір відсотків, який він заявляє у позові. 11.10.2017 року постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС за виконавчим листом 235/4163/16-ц виданим 07.09.2016 року було відкрито виконавче провадження № 54872663. За первісним виконавчим листом, виданим 07.09.2016 року, за постановою державного виконавця Покровського ВДВС було відкрито виконавче провадження № 54872663 та проведено стягнення коштів, а саме стягнено коштів на користь стягувача за виконавчим провадженням № 54872663 на загальну суму 21385,51грн. Вказане підтверджується листом Покровської міської ради №19 від 02.02.2022 року, направленого на вимогу старшого державного виконавця Сокор О.В. Отже, за виконавчим провадженням, за вказаним кредитом, вже з відповідача було стягнуто суму 21385,51 грн. на погашення заборгованості по кредиту. Враховуючи, те, що за вказаним кредитом відбулось часткове погашення коштів з заробітної плати відповідача у ВП № 54872663 у розмірі 21385,51 грн, вказана сума має бути врахована під час прийняття рішення щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача. Представник позивача в судову засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представник надав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 09 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500475413 (а.с. 4-6), відповідно до умов якого відповідачеві було надано кредитні кошти у розмірі 37573,77 грн. зі сплатою процентів за користуванням кредитом 17,99%, в розмірі та в порядку, визначеному умовами кредитного договору. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 10.10.2017 року (пункт 2.3. договору). Позивачем виконано умови угоди про надання кредиту № 500475413 від 09.04.2014 року шляхом перерахування коштів в загальній сумі 37573,77 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти з відсотками позивача, в результаті чого, станом на 10.05.2016 року, він має заборгованість за кредитом у розмірі 62416,96 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 34\~919,59 грн.; заборгованість по відсоткам у розмірі 10\~138,35 грн.; заборгованість по комісії у розмірі 17359,02 грн. Оцінюючи подані позивачем докази, з урахуванням мети правочину, обов`язків сторін, які вони взяли на себе добровільно, поведінки сторін та обставини, що мають значення суд приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних правовідносин. В силу ст.ст.509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - сприяти зменшенню збитків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки. При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилами ч.1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідач не надає суду будь-яких доказів, які би свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань в повному обсязі. Відповідач не надає також альтернативного розрахунку заборгованості. Долучена до відзиву довідка із місця роботи про відрахування із заробітної плати заборгованості, не може бути доказом перерахування саме тієї суми грошових коштів позивачу. Адже, із коштів, які стягуються із заробітної плати боржника першочергово стягуються витрати виконавчого провадження, а залишок коштів вже в подальшому перераховується стягувачу. Контроль над виконанням виконавчого документа здійснюється виконавцем кошти надходять на депозитний рахунок, а тому, лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсної суми стягнення із позивача. А такі відомості у справі відсутні. Таким чином, оскільки відповідачем непогашена у повному обсязі заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» обґрунтованими і такими, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість у розмірі 62 416,96 грн., з яких за кредитом - 34 919,59 грн., по відсоткам - 10 138,35 грн., по комісії - 17 359,02 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 1378,00 грн. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved