Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. В мотивування позову зазначив, що 20.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 76, та видано свідоцтво про шлюб від 20.01.2015 року серії [NUMBER] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що спільне життя у сторін не склалось, з`явились різні погляди на життя , сімейні обов`язки та виховання спільної дитини, подружжя разом не проживає,спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач та її представник в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, 51, ч. 1 ст. 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено основний принцип перебування чоловіка і жінки у шлюбі - добровільність. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання внаслідок його розірвання. Частиною 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.01.2015 року слідує, що між [PERSON] та [PERSON] 20.01.2015 року був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 76. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.05.2014 року та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.2022 року. Діти проживають разом з матір`ю, спору про місце проживання неповнолітніх дітей немає. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, позивач наполягає, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому шлюб між ними слід розірвати. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. згідно з платіжною інструкцією № 0.0.3711738714.1 від 17.06.2024 року. Також представником позивача адвокатом Герасимчуком О.О. було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Представником позивача було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правової допомоги від 17.06.2024 року визначено, що клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 5000,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок адвоката. Проте доказів на підтвердження оплати за надану правничу допомогу суду не надано. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 484,48 грн. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~114,\~ч.\~3\~ст.\~115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 21, 24, 56, 104, 109,112, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10,\~ 12,\~ 13,\~ 76,\~ 81, 247,\~ 259,\~ 263-265, 268,\~ 293,\~ 294, 315, 316 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: partial