Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» - адвокат Мужик Н.Т., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №630933566 від 13.07.2023 року в сумі 227\~855,75 грн, посилаючись на те, що у добровільному порядку погасити борг відповідач відмовляється, чим порушує майнові права позивача. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.07.2023 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії №630933566. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умова, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати усі зобов`язання перед банком протягом тридцяти календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свої зобов`язання перед позичальником. Останній, у свою чергу, своїх зобов`язань перед банком не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 227\~855,75 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про його перейменування на «СЕНС БАНК». Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. 01.04.2024 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечила, зазначила, що з розрахунку заборгованості, доданого до позову, не можливо встановити суму кредиту, штрафу, пені, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 15.08.2024 року, за клопотанням представника відповідача, суд постановив витребувати у Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», більш детальний розрахунок заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «СЕНС БАНК». 03.10.2024 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення на виконання ухвали суду, в яких зазначив, що станом на 17.07.2023 (дата розрахунку) сума заборгованості за КД 630933566 становить 227,855.75 грн. та складається з : 77,834.57 - тіло кредиту 18,770.73 - відсотки за користування кредитом 126,581.44 - прострочене тіло кредиту 4,669.01 - відсотки на прострочене тіло кредиту (несанкціонована заборгованість). У судове засідання, призначене на 31.10.2024 представник АТ «СЕНС БАНК» не з`явився, однак в позовній заяві зазначав, що не заперечує проти проведення судового засідання за відсутності представника позивача, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 31.10.2024 не з`явилася, представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку: З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої [PERSON] запропонувала ПАТ «Альфа Банк» укласти Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відкрити їй поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, а також просила повідомити їй реквізити рахунку та випустити міжнародну платіжну карту MC Debit World, строком дії 3 з моменту випуску. Відповідно до долученого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №630933566, дата надання кредиту 22.05.2018 року, сума ліміту 27\~500,00 грн станом на 17.07.2023 року становить 142\~584,62 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що 13.07.2023 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630933566. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежів в сумі, строки на умовах, що передбачені кредитним договором, а тому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №630933566 у розмірі 227\~855,75 грн. Разом з тим, на підтвердження своїх доводів позивачем до матеріалів справи долучено оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії без зазначення дати підписання та номера кредитної лінії. Крім того, матеріали справи не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за офертою відповідача, яка картка їй була видана. Як вбачається з паспорту споживчого кредиту, який [PERSON] підписала 22.05.2018 року, строк кредитування становить 12 місяців. Однак, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів. Долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості не містять докладної інформації щодо розміру тіла кредиту, штрафів та пені, а також періоду, за який нараховується заборгованості. Суд зобов`язав представника позивача надати більш детальний розрахунок, проте позивачем вимоги ухвали не виконані, надано лише письмові пояснення з зазначенням окремо тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, прострочене тіло кредиту, відсотки на прострочене тіло кредиту (несанкціонована заборгованість). Таким чином суду не подано доказів укладення 13.07.2023 року між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630933566, за якою позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість та погодження сторонами усіх істотних умов кредитного договору. Відтак, з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у неї заборгованості, яка виникла внаслідок порушення нею умов кредитного договору. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. Згідно зі статтею 77ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Таким чином, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, сплачений судовий збір слід покласти на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed