Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якій просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за договором позики № 3133479 в розмірі 28112,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 22.01.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] укладено Договір позики №3133479, за умовами якого, позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 14000 грн. строк позики - 64 днів тобто до 27.03.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,60 % в день. Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №3133479 від 22.01.2021 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 14000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] .21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106. Відповідно до договору факторингу ТОВ «ФКУА» набуло права грошової вимоги до відповідачки в загальній сумі 30426,20 грн, у зв`язку із порушенням останньою умов кредитного договору. В подальшому позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,60% від суми позики за 1 день в період користуваннягрошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором. Враховуючи вище викладене, зазначає, що відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в загальному розмірі 28112,00 грн. в судовому порядку . За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 26.08.2024, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 27.08.2024 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки. Ухвалою суду від 28.08.2024 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено судове засідання. 20.09.2024 представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Перун Я.Ю. на адресу суду поданий відзив на позовну заяву. В поданому позові, зазначає, що щодо пред`явленого позову відповідачка заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні та застосувати строки позовної давності з огляду на наступне. Так, 22.01.2021 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №3133479, згідно умов якого відповідачеві надано грошові кошти в сумі 14000 грн. в позику на строк 64 дні, тобто до 27.03.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,60% в день (базова процентна ставка/фіксована) шляхом переказу на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується протягом строку позики, тобто впродовж 64 днів повернути позику та сплатити проценти згідно з передбаченими договором позики умовами. Відповідач не повернула позику та проценти в строк, передбачений договором, тобто до 27.03.2021 року. Жодних додаткових угод про продовження строку договору позики відповідачкою з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не укладалось. Разом з тим вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Зокрема, перебіг позовної давності почався від дня, коли відповідачка порушила умови договору та не повернула заборгованість, а саме з 28.03.2021, і таким чином вважають, що позовна давність сплила 28.03.2024.ТОВ «Фінансова компанія управління активами» є належним процесуальним правонаступником ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», однак, відповідно до положень ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Натомість, згідно даних з інформаційної бази Судова влада України, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулось в суд з позовом про стягнення заборгованості за договором позики до [PERSON] 26.08.2024 року, тобто після спливу позовної давності, при цьому представник позивача не просив поновити строк позовної давності у позовній заяві у зв`язку з чим просять суд відмовити у задоволенні позову. Представником ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» - Кожем`яченко Ю.М. через систему «Електронний суд» подана відповідь на відзив. В поданій відповіді, зазначає, що доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують до уваги, оскільки хоч загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України) та перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, проте, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зокрема згідно з постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020, дія якого постановами КМУ неодноразово продовжувалася. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12.03.2017. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.12.2023 року у справі № 212/10834/21. При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у серпні 2024 року про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики, а строк повернення позики до 27.03.2021 (в період дії карантину). 07.10.2024 представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Перун Я.Ю. на адресу суду подане заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що з твердженнями представника позивача не погоджуються з огляду на те, що представником позивача клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку не подавалось. Окрім того, звертають увагу суду про те, що сам факт дії воєнного стану не зупиняє процесуальних строків. Водночас просить суд враховувати те, що поновлення строків із підстав, пов`язаних із розв`язаною російською федерацією війною, потребують насамперед ті учасники процесуальних відносин, які внаслідок цього вчасно не змогли реалізувати свої процесуальні права. Разом з тим, звертають увагу на те, що представник позивача не подавала клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, крім цього доказів неможливості реалізувати своє право на звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України стороною позивача також не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду через систему «Електронний суд» подала заяву в якій просила суд розгляд справи проводити у відсутності представника позивача та позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник Перун Я.Ю. в судове засідання не з`явилися. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 22.01.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №3133479 за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 14000 грн. строк позики - 64 днів тобто до 27.03.2021 зі сплатою процентів у розмірі 1,60 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису aLql0DqM57, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в п.18 Договору позики (а.с.38). Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №3133479 від 22.01.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: aLql0DqM57. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 22.01.2021 17:07:49. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №3133479 від 22.01.2021 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 14000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . 15.08.2024 року позикодавцем направлено запит №15/08/24-2 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» про надання підтвердження прийняття та виконання платіжної інструкції за ініційованими позикодавцем платіжними операціями з переказу коштів на банківський картковий рахунок вказаний позичальником/ відповідачем в договорі позики №3133479 (а.с. 31-33). Згідно листа №15/08-2024-3/ТНПП від 15.08.2024 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), у відповідь на зазначений вище запит останній підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 22.01.2021, сума 14000 гривень 00 копійок за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6374693397891998984243686. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а.с.34). 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. П.5.2. Договору факторингу встановлено, що перехід від позикодавця/первісного кредитора до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Виконання п.5.2. Договору факторингу підтверджується підписанням сторонами Додатку №4 та №5 до Договору факторингу. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 до договору факторингу №2106 від 21.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30426,20 грн., з яких: 14000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16426,20 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с. 28-30). ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звертаючись до суду з даним позовом вказує, що відповідач має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує та наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення до суду за захистом своїх прав. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. В ході розгляду судом встановлено, що відповідачка [PERSON] звернулася до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» з метою отримання кредитних коштів, за результатами її звернення, 22.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та [PERSON] було укладено договір позики, після укладення якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, в кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору. Зокрема на підставі укладеного договору про надання кредиту відповідачу надано грошові кошти в розмірі 14000,00 грн.. Відтак в ході розгляду судом встановлений факт укладення кредитного договору, де однією із сторін була відповідачка [PERSON] , згідно якого остання отримала грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності. Первісним кредитором зобов`язання згідно укладеного договору були виконані та відповідачці надано в користування кредитні кошти. Натомість відповідачка, свої зобов`язання перед первинним кредитором не виконала, зокрема, в ході судового розгляду не встановлено правових аргументів, які б доводили, що на час вирішення спору в суді відповідачка зобов`язання перед кредитодавцем виконала, перерахувала у повному обсязі кошти чи виконала інші дії, а відтак судом вважається підтверджений факт неповернення відповідачем грошових коштів у відповідності до умов вказаних у договорі № 3133479 від 22.01.2021 та у строки визначені сторонами, тому суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача за кредитом Згідно представленого розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 3133479 від 22.01.2021 становить: 30426,20грн. з яких: 14000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16426,20 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Разом з тим, позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,60% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами. Враховуючи вище викладене позивач зазначає, що заборгованість відповідача за кредитним договором складає 28112,00 грн. зокрема:- 14000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14112,00 грн.-сума заборгованості за відсотками. Судом відзначається, що інформація щодо розміру заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростована належними та допустимими доказами. Відтак, враховуючи, той факт, що відповідачка не заперечувала та не надала суду жодного доказу того, що вона належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачкою не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то вона є такою, що зобов`язання за вказаним договором не виконала. А враховуючи той факт, що на підставі договору факторингу право вимоги щодо відповідачки [PERSON] було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами»», тому звернення ТОВ «Фінансова компанія управління активами»» до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором є підставним. Разом з тим, сторона відповідача зазначає, що до вимог про стягнення заборгованості підлягає застосуванню позовна давність. Однак, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, з огляду наступне. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальними послугами і відсотків) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувався. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з 12.03.2017. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.12.2023 у справі № 212/10834/21. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Суд враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), вважає, що загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у серпні 2024 року про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки позивачем заявлено період, що підпадає під дію п.12, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Щодо доводів представника відповідачки про те, що позивачем не заявлялось клопотання на поновлення строку позовної давності, то суд звертає увагу, що строки позовної давності продовжувались на час дії карантину та дії воєнного стану згідно із законом, а тому позивач не зобов`язаний подавати клопотання на поновлення строку, дію якого продовжено. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved