Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 червня 2008 року між сторонами було зареєстрована шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що спільне життя у сторін не склалося, більше п`яти років назад їхні шлюбні стосунки припинились, вони перестали вести спільне господарство. Кожен з подружжя живе своїм життям та інтересами, між ними втрачено фізичні та духовні зв`язки. Примирення між сторонами неможливе. Подальше їхнє спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/19186/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Костишин В. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч.\~4\~ст.\~223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 22 червня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний актовий запис № 718, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. У цьому шлюб в подружжяі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved