Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 04.07.2024 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 21\~695,87 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4\~900 грн. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 04.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6987149, згідно якого останньому надано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 19.01.2022 між первісним кредитором ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВСФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 19.01.2022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «АРАГОН» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконав повністю та надав грошові кошти в обумовленому договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на дату укладення договору факторингу 19.01.2022 відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 112 грн., з яких: 2 000 грн. сума заборгованості за основним боргом, 570 грн. сума простроченої заборгованості, 3\~542 грн. відсотки за користування кредитом. Крім того, станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Загальна сума заборгованості станом на 15.04.2024 за кредитним договором становить 21\~635 грн., яка складається з наступного: 6112 грн. розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 15 523,00 грн. сума нарахованих відсотків станом на 15.04.2024, до того ж позивачем нараховані інфляційні збитки у розмірі 42,78 грн. та 3% річних у розмірі 18.09 грн., які позивач разом із судовими витратами просить сягнути з відповідача. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 04 липня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Батмановій В.В. Ухвалою судді від 09 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач скористався правом на подання відзиву в якому заперечував проти позову, посилаючись на на ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за якою за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі відступлення права вимоги позивач повинен надати належні та допустимі докази факту наявності в нього права вимоги до відповідача, крім того фактом переходу права вимоги до фактору за договором факторингу є здійснення повної оплати фактором клієнту права вимоги, що переходить. Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості. Вважає, що відсутні докази переходу права вимоги від ТОВ «ФК «АРАГОН» до ТОВ «ВВС-Факторинг», навів аналогічну позицію у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 № 909/968/16, відтак просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача по тексту позову просив про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі з урахуванням заперечень викладених у відзиві. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 04.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6987149, згідно якого останньому надано кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «АРАГОН» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором виконав повністю та надав грошові кошти в обумовленому договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 19.01.2022 між первісним кредитором ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВСФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 19.01.2022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості від 19.01.2022 до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями Відповідача за кредитним договором в сумі 6112 грн., з яких 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 570,00 грн. сума простроченої заборгованості, 3 542,00 грн. сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам. Порядок укладання\~договорів в\~електронній формі\~регламентується Законом\~України «Про\~споживче кредитування»\~та Законом\~України «Про\~електронну комерцію».\~Зокрема,\~в ст.13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» зазначено,\~що договір\~про споживчий\~кредит,\~договори про\~надання додаткових\~та супутних\~послуг кредитодавцем\~i\~третіми особами\~та зміни\~до них\~укладаються у\~письмовій формі\~(у\~паперовому або\~електронному вигляді\~з накладенням\~електронних підписів,\~електронних цифрових\~підписів,\~інших аналогів\~власноручних підписів\~(печаток)\~сторін у\~порядку,\~визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн». Також, приписами ст.1,2 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.7 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Положеннями статей 1077, 1078\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Разом з цим товариство, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просило у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. При цьому слід зазначити, що статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Звертаючись із вказаним позовом до суду позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 15.04.2024 за кредитним договором, яка становить 21\~635 грн., та складається з наступного: 6112 грн. розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги; 15 523,00 грн. сума нарахованих відсотків станом на 15.04.2024, проте суд критично оцінює вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків станом на 15.04.2024 у розмірі 15 523,00 грн., оскільки строк кредитування, строк користування кредитними коштами визначений пунктом 3.1. Договору позики та складає 30 днів по 03 серпня 2021 року включно. Відповідно до пункту 11.2.1. Договору позики дія Договору позики припиняється після закінчення строку, визначеного в пункті 3.2. цього Договору. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця враховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак вимоги позивача додо стягнення з відповідача процентів за договором позики за період з 20.01.2022 по 15.04.2024 у сумі 15\~523 грн. задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних витрат та 3% річних від вказаної суми необхідно зазначити наступне. Статтею 625 ЦК України\~встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої\~статті 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial