Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №616677933 у формі електронного документа з використанням електронного підпису згідно умов якого [PERSON] отримав на банківську карту грошові кошти в сумі 6750,00 грн. Відповідач умови договору не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 24009, 75 грн., яка складається із 6750, 00 грн. заборгованості за кредитом та 17259, 75 грн. заборгованості за відсотками. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 (із укладенням додаткових угод щодо продовження строку дії договору до 31 грудня 2022 року). 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» уклав договір факторингу №05/08/20-01 із ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами. В подальшому ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод, якими продовжени строк дії договору факторингу до 30.12.2024 14.02.2022 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №14/02/2022-01 відповідно до якого ТОВ "ФК «Онлайн Фінанс" відступило позивачу право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем. Факт передачі права вимоги за вказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджується реєстром прав вимоги до договору про відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості, розмір якої станом на дату звернення із позовом становить 24009, 75 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також 2422 грн 40 коп судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою від 02 жовтня 2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 11 листопада 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу за №28/1118-01, згідно з п.2.1. якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, зазначених вказаним договором, що також погоджено даними сторонами у додатковій угоді за № 26 від 31.12.2020 (а.с. 54-58, 65-73). 05.08.2020 між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», як фактором, та ТОВ «Таліон плюс», як клієнтом, укладений договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги (а.с. 71-73). Згідно матеріалів справи, 15.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником, укладений договір кредитної лінії за № 616677933, предметом якого є 6750, 00 грн кредиту на умовах строковості, зворотності та платності, кредит наданий на 30 днів, сторонами погоджені умови сплати процентів із врахуванням паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт» до даного договору (а.с. 42-45). 14.02.2022 між ТОВ «Юніт Капітал», як фактором, та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», як клієнтом, укладений договір факторингу № 14/02/2022-01, предметом якого є зобов`язання клієнта відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити обумовлені грошові кошти, тобто по даному договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено позивачу право грошової вимоги, зокрема, і по договору, укладеному із відповідачем (а.с. 28-31). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За положеннями ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). Відповідно до\~ст.519\~ЦК України\~первісний кредитор\~у зобов`язанні\~відповідає перед\~новим кредитором\~за недійсність\~переданої йому\~вимоги,\~але не\~відповідає за\~невиконання боржником\~свого обов`язку,\~крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. За таких обставин згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Надаючи договори факторингу та обґрунтовуючи перехід прав вимоги від первісного позикодавця до правонаступників позивачем не надано реєстру прав вимоги, оформленого та підписаного відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а також належних доказів на підтвердження оплати за наступними договорами факторингу. Тому, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал». Окрім викладеного вище, судом встановлено, що кредитний договір із відповідачем [PERSON] від 15.06.2021 станом на момент укладення 28.11.2018 договору факторингу за №28/1118-01 не був укладений, у зв`язку з чим відступлення неіснуючих станом на 28.11.2018 прав вимоги та майнових прав ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором від 15.06.2021 на користь ТОВ «Таліон плюс», а в подальшому на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивача ТОВ «ЮнітКапітал», суперечить ст.514 ЦК України, тобто позивач ТОВ «ЮнітКапітал» не набув прав кредитора по договору від 15.06.2021 по відношенню до відповідача [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, виходячи з аналізу наданих доказів та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, відсутність достовірних і допустимих відомостей щодо належного набуття позивачем права первісного кредитора вимоги до відповідача, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed