Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Представник Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за житлово - комунальні послуги в розмірі 12 890, 19 грн., збитки від інфляції в розмірі 750, 33 грн., три відсотків річних у розмірі 267,91 грн., а всього 13 908, 43 грн. та здійснити розподіл судових витрат в тому числі і витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не сплачуються кошти за наданні йому комунальні послуги по обслуговуванню будинку, прибудинкової території та комунальні послуги, надані за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . За період з червня 2020 року по серпень 2022 року виникла заборгованість в розмірі 12 890,19 грн. Інфляційні збитки за цей період становлять суму в розмірі 750, 33 грн., три відсотки річних - 267,91 грн. (положення до ч.2 ст. 625 ЦК України). Зважаючи на викладене, представник позивача і звернувся до суду з даним позовом для захисту прав підприємства. Провадження у справі відкрито 16.05.2024, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК Українеи вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Як вбачається зі змісту позовних вимог, просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила, правом на відзив не скористалася. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, копія якої наявна в матеріалах справи. Наказом Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 17.11.2016 Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» визначено експлуатуючою організацією на житловий будинок секції №1,2 з об`єктами соціально-побутового призначення по [ADDRESS] (копія наказу додається, оригінал у Позивача). Надалі, розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №682 від 25.11.2016р. вище вказаному новозбудованому житловому будинку з вбудовано-прибудинковими приміщеннями та підземним паркінгом у Шевченківському районі міста Києва присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (копія розпорядження додається, оригінал у Шевченківській РДА). ??Відповідно до п.2.2. Статуту предметом діяльності Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам (копія витягу статуту додається, оригінал у Позивача). ?? Між Позивачем та Відповідачем, яка є власником квартири [ADDRESS] 01.02.2017 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №К3/198, копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно з договору про надання послуг (копія додається, оригінали у сторін), предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі-послуги) у будинку [ADDRESS] , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором (п.1 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача зазначала, що, в результаті несплати коштів відповідачем за спожиті комунальні послуги, за період часу з червня 2020 року по серпень 2022 року виникла заборгованість за спожиті послуги в розмірі 12 890,19 грн. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність взаємовідносин між позивачем та відповідачем, а отже, і виникнення цивільних прав і обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідачів, а останні отримують та користуються даними послугами та відповідно зобов`язані здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг. На підставі ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діяла до 09 червня 2018 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, яка діє з 09 червня 2018 року, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на момент укладення договору, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на момент укладення договору, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 6 договору про надання послуг встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як зазначає представник позивача, [PERSON] не сплачує надані комунальні послуги за адресою [ADDRESS] , внаслідок чого за період з червня 2020 по серпень 2022 виникла заборговвнсіть у розмірі 12 890,19 грн. Під час розгляду справи не було отримано доказів, які б свідчили про належне виконання відповідачем зобов`язань по сплаті наданих комунальних послуг. Також не було встановлено обставин, які б свідчили, що такі послуги не було спожито відповвдачаем та доказів відсутності заборгованості у розмірі вказаному представником позивача. Разом з тим, в порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду докази на спростування зазначених тверджень. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 12 890,19 грн. уЗа приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком позивача який було перевірено в судовому засідання інфлчціні збитки за період з 01.08.2020 по 29.02.2024 становлять 750,33 грн., три проценти річних - 267,91 грн. Беручи до уваги вимоги чинного законодавства України позовні вимоги підлягають задоволенню і в частині стягнення звищезазначених сум. Так, розподіляючи судові витрати, суд керується ст. 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України. При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Разом з тим, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року в справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Так, як свідчать матеріали справи, 10.01.2024 між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» та Адвокатським об`єднанням «Шенлі» укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/15565/24. Як вбачається з матеріалів справи витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката в справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги становить 2 500 грн. 00 коп. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник долучив до позову договір про надання правничої (правової) допомоги №13-24Т від 10.01.2024 рахунок витрат на правничу допомогу, Додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №13-24Т від 10.01.2024, Договір №78 про залучення адвоката для надання послуг за договором про надання правничої допомоги №13-24Т від 10.01.2024, попередній розрахунок, детальний опис робіт, Акт виконаних робіт за березень 2024 року по договору про надання правничої допомоги №13-24Т від 10.01.2024, вартість послуг за березень 2024 року та виписку за 11.04.2024 яка свідчий про сплату позивачем представнику гонорару в розмірі 2 500 грн. Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. 00 грн. Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved