Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

10.10.2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в інтересах якої діє опікун [PERSON] , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про визначення порядку користування житловою площею, в якій позивачка з урахуванням уточненої заяви в редакції від 24.06.2024 року, просить суд: встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , а саме: виділити [PERSON] у користування житлову кімнату під літ. 10, площею 12,7 кв.м., квартири [ADDRESS] ; виділити [PERSON] у користування житлову кімнату під літ. 8, площею 10,4 кв.м., квартири [ADDRESS] ; у загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити житлову кімнату під літ. 5, площею 16,6 кв.м., з зобов`язанням позивачку провести демонтаж перегородки, та залишити у загальному користуванні допоміжні приміщення: коридор під літ. 1, площею 4,6 кв.м.; туалет під літ. 2, площею 0,8 кв.м.; ванну під літ. 3, площею 2,0 кв.м.; кухню під літ. 4, площею 5,7 кв.м.; коридор під літ. 7, площею 1,1 кв.м.; комору під літ. 9, площею 0,8 кв.м. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона та відповідачка є рідними сестрами. Позивачка вказує, що на підставі розпорядження №47 від 13.02.1978 року, яке зроблено на підставі рішення районного житлового управління виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів трудящих №81 від 03.02.1978 року, запропоновано відкрити особовий рахунок на ім`я [PERSON] на зайняту нею житлову площу, яка складається з трьох житлових кімнат у квартирі [ADDRESS] , з правом укладення договору найму цієї житлової площі. За наслідком чого, [PERSON] внаслідок набуття підстав для проживання, була зареєстрована у вказаній житловій квартирі. Також, у даній квартирі була зареєстрована вона [PERSON] , як сестра відповідачки. За наслідком чого, позивачка стверджує, що вона і [PERSON] є рідними сестрами, спільно зареєстровані і є користувачами квартири [ADDRESS] , яка наразі не є приватизованою. В подальшому, [PERSON] було визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] , яка також є їх сестрою. Позивачка вказує, що відповідачка не сплачує житлово-комунальні послуги, за наслідком чого заборгованість за дані послуги вимушена погашати вона особисто, що для неї є надмірним тягарем, оскільки вона особа похилого віку, а саме 87 років, отримує мінімальний розмір пенсії, має ряд захворювань, за наслідком чого особисто сплачувати усі комунальні послуги і вчиняти інші дії внаслідок дій відповідача, не має змоги. Внаслідок бездіяльності відповідача, позивачка позбавлена оформити субсидію, оскільки договір найму на дану квартиру, укладено на ім`я [PERSON] , а також вчинити дії з приватизації даної квартири. Додатково позивачка вказує, що з підстав наявності у відповідачки опікуна, остання вимагає також надання їй окремої кімнати, за наслідком чого наразі між нею та відповідачкою наявний спір з приводу належного користування спірною квартирою. Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Васильків О.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Васильків О.В. від 20.11.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Васильків О.В. від 21.11.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху, з підстав не сплати судового збору. 25.12.2023 року представником позивачки на виконання вказаної ухвали суду надано заяву про усунення недоліків, до якої додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. 07.03.2024 року до суду від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяві, у відповідності до якого, стороною відповідача частково визнано позов щодо доцільності встановлення порядку користування спірною квартирою, однак шляхом виділу у користування [PERSON] двох кімнат площею 10 та 14 кв.м., приймаючи, що остання визнана недієздатною особою, та потребує присутності і догляду опікуна. 18.04.2024 року судом за клопотанням представника відповідача залучено до участі по справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради. 22.05.2024 року до суду від представника відповідачки надійшла заява про допит свідка. 23.05.2024 року до суду в електронній формі надійшли письмові заперечення від представника третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради, у відповідності до яких третя особа вважає доводи позивачки викладені у позові в первісній редакції, недоведеними жодними доказами, а запропонований варіант порядку користування квартирою неспівмірним до кількості осіб, яким запропоновано залишити в користуванні жилі кімнати квартири та їх стану здоров`я. Додатково третя особа зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визначення порядку користування спірною квартирою шляхом проведення її перепланування і встановлення перегородки житлової кімнати. 24.06.2024 року до суду надійшла заява від Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про розгляд справи за їх відсутності. 24.06.2024 року до суду також від позивачки надійшла позовна заява в новій уточненій редакції. З вищевикладеними вимогами і поясненнями. 02.07.2024 року до суду від позивачки надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи в уточненій редакції. 20.08.2024 року керівником апарату Київського районного суду міста Одеси, у зв`язку з припиненням повноважень судді Васильків О.В. з досягненням 65-річного віку, видано розпорядження №122 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, на підставі якого проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого розподілено судді Калініченко Л.В., що підтверджується протоколом від 20.08.2024 року. Матеріали цивільної справи передані головуючому по справі після виходу з лікарняного, а саме 23.08.2024 року. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. від 23.08.2024 року, вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та ухвалено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання, розпочавши розгляд справи спочатку. У підготовчому судовому засіданні 26.09.2024 року судом було ухвалено прийняти до розгляду позовну заяву [PERSON] в редакції від 24.06.2024 року, за наслідком чого відкладено підготовче судове засідання на 05.11.2024 року о 11 годин 30 хвилин. У підготовче судове засідання 05.11.2024 року з`явились: - позивачка [PERSON] та її представник, які заявлені вимоги підтримали та просили суд задовольнити, одночасно сторона позивача наголосила, що не підтримує та просить суд не розглядати раніше заявлене клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а також повідомила, що заявлена до демонтажу перегородка у житловій кімнаті під літ. 5, в спірній квартирі, вже не існує; - [PERSON] , яка діє як опікун недієздатної [PERSON] та її представник [PERSON] , які не наполягали на заяві про допит свідка, зазначили, що частково визнають позовні вимоги про встановлення порядку користування спірною квартирою, яка перебуває у користуванні позивача і відповідача, однак не є приватизованою, шляхом виділу у користування позивачки житлову кімнату під літ. 8, площею 10,4 кв.м., а відповідачці житлову кімнату під літ. 10, площею 12,7 кв.м., спірної квартири [ADDRESS] , враховуючи стан здоров`я відповідача, обставини що слугували підставами для визнання відповідачки недієздатною, а також потребу місця для опікуна відповідачки, який приходить і здійснює опіку і догляд за [PERSON] . Також погодились що інші приміщення квартири слід залишити у загальному користуванні сторін по справі. Представники третіх осіб до судового засідання не з`явились. Враховуючи викладене, судом з урахуванням думки сторін по справі та їх представників, було ухвалено закрити стадію підготовчого провадження по справі, та продовжити розгляд справи у відкритому судовому засіданні по суті, приймаючи часткове визнання відповідачем позовних вимог. За наслідком розгляду справи по суті, вислухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 1978 року житловим комітетом Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів трудящих, на підставі рішення районного житлового управління виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів трудящих №81 від 03.02.1978 року, видано на ім`я [PERSON] розпорядження №47, відповідно до якого запропоновано відкрити особовий рахунок на ім`я [PERSON] на зайняту нею житлову площу, яка складається з трьох житлових кімнат у квартирі [ADDRESS] , з правом укладення договору найму цієї житлової площі. Також зазначено, що вказана житлова площа займана особисто [PERSON] . Сторонами визнано, що [PERSON] є наймачем даної квартири [ADDRESS] , на ім`я якої відкрито особові рахунки для сплати житлово-комунальних послуг. 29 лютого 1968 року [PERSON] була постановлена на реєстраційний облік за вказаною адресою житлового приміщення квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним записом і відбитком штемпелю у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] . Сторонами спільно визнано, що позивачка по справі [PERSON] , [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] . 26 вересня 1990 року [PERSON] , зі згоди [PERSON] , як член сім`ї останньої, була постановлена на реєстраційний облік за адресою житлового приміщення квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним записом і відбитком штемпелю у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] . У відповідності до довідки №В-5-181354-ф/л від 12 вересня 2023 року, виданої 12 вересня 2023 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, вбачається, що [PERSON] починаючи з 26 вересня 1990 року продовжує бути зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, особою похилого віку, та отримує пенсію за віком довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 28.07.2021 року. Згідно з отриманою судом відповіддю з відділу адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Одеській області, судом встановлено, що станом на 03 листопада 2023 року відповідачка [PERSON] починаючи з 29 лютого 1968 року продовжує бути зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, особою похилого віку. На підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17.04.2006 року по справі №2-О-133/06, яке набрало законної сили 28.04.2006 року, визнана недієздатною за наслідком страждання на психічне захворювання у виді шизофренії, дефектного стану, у зв`язку з чим не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 14.08.2006 року по справі №2-О-239/06, яке набрало законної сили 25.08.2006 року, встановлено над недієздатною [PERSON] , [INFO] , опіку та призначено її опікуном рідну сестру [PERSON] , [INFO] . Сторонами під час розгляду справи визнано, що між [PERSON] та [PERSON] наявний спір з приводу порядку користування даною квартирою, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Згідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами\~ст. 47 Конституції України, ст.\~1, ч. 4 ст.\~9 ЖК України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 48 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Частиною 1\~ст. 270 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~Конституції України\~фізична особа має право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування. Відповідно до частин першої, другої\~статті 61 Житлового кодексу\~Українського РСР,\~користування жилим\~приміщенням у\~будинках державного\~і громадського\~житлового фонду\~здійснюється відповідно\~до договору\~найму жилого\~приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 63 ЖК УРСР\~встановлено,\~що предметом\~договору найму\~жилого приміщення\~в будинках\~державного і\~громадського житлового\~фонду є\~окрема квартира\~або інше\~ізольоване жиле\~приміщення,\~що складається\~з однієї\~чи кількох\~кімнат,\~а також\~одноквартирний жилий\~будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша\~статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Згідно зі\~статтею 47 ЖК УРСР\~норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Відповідно до частини першої\~статті 48 ЖК УРСР\~жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо нимине використані житлові чеки. Відповідно до ч.2 ст. 65 ЖК УРСР, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між згаданими особами, наймачем і членами сім`ї, які проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини, які мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої\~статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом із наймачем. Такі висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2020 року у справі № 205/6201/17, від 18 травня 2022 року у справі № 463/2277/20-ц. Згідно з ч.1 ст. 104 ЖК УРСР, член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам\~статті 63\~цього Кодексу. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 роз`яснено, що в силу\~статті 104 ЖК УРСР\~суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Первинне значення у врегулюванні відносин щодо порядку користування квартирою має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, такий порядок користування може встановити суд. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі№ 641/3624/16-ц. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вищевикладене, надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, судом встановлено, що позивачка та відповідачка спільно проживають і зареєстровані у житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] . Сторонами під час розгляду справи спільно визнано та підтверджено, що вказана квартира [ADDRESS] , перебуває у користуванні позивача та відповідача, наймачем якої є [PERSON] , однак наразі дана квартира не є приватизованою. Також сторонами під час розгляду справи визнано і підтверджено, що між [PERSON] та [PERSON] відсутній спір з приводу набуття [PERSON] права на проживання у квартирі [ADDRESS] , однак наявний спір з приводу порядку користування даною квартирою. Судом враховується, що у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Приймаючи, що вище встановлені обставини визнані сторонами по справі, а також підтверджуються і не суперечать наявним в матеріалах справи доказам, у відповідності до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають. У відповідності до технічного паспорту, виданого 15 липня 2024 року та сформованого 16 липня 2024 року ТОВ «НОВЕ БТІ», квартира [ADDRESS] , має загальну площу 54,7 кв.м., житлову 39,7 кв.м., та складається з наступних приміщень: коридору під літ. 1, площею 4,6 кв.м.; туалету під літ. 2, площею 0,8 кв.м.; ванної під літ. 3, площею 2,0 кв.м.; кухні під літ. 4, площею 5,7 кв.м.; житлової кімнати під літ. 5, площею 16,6 кв.м.; коридору під літ. 7, площею 1,1 кв.м.; житлової кімнати під літ. 8, площею 10,4 кв.м.; комори під літ. 9, площею 0,8 кв.м.; житлової кімнати під літ. 10, площею 12,7 кв.м. Отже спірна квартира є трьохкімнатною квартирою, в якій мешкає позивачка та відповідачка. Сторонами по справі в рамках варіанту встановлення порядку користування спірною квартирою [ADDRESS] в обох визнано доцільним залишити у їх спільному загальному користуванні: житлову кімнату під літ. 5, площею 16,6 кв.м. та допоміжні приміщення: коридор під літ. 1, площею 4,6 кв.м.; туалет під літ. 2, площею 0,8 кв.м.; ванну під літ. 3, площею 2,0 кв.м.; кухню під літ. 4, площею 5,7 кв.м.; коридор під літ. 7, площею 1,1 кв.м.; комору під літ. 9, площею 0,8 кв.м., за наслідком чого між сторонами відсутній спір з приводу користування цією частиною житлової і нежитлової площ квартири [ADDRESS] . Однак, між сторонами виник спір з приводу зайняття ними двох житлових кімнат квартири: житлової кімнати під літ. 8, площею 10,4 кв.м. та житлової кімнати під літ. 10, площею 12,7 кв.м., на більшу з яких заявляє вимогу на користування кожна зі сторін. Визначаючи запропонований сторонами варіант користування спірною квартирою та порядок користування житловими кімнатами під літ. 8 і 10 в цій квартирі, судом враховується, що відповідачка - [PERSON] страждає на психічну хворобу, внаслідок чого була визнана недієздатною та встановлено над нею опіку і призначено її опікуном [PERSON] , що обумовлює присутність останньої за місцем проживання відповідача для здійснення обов`язків з опіки над нею. Поряд з цим, суд зазначає, що позивачкою в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано до суду жодних належних доказів на підтвердження стану її здоров`я та потреби у сторонньому догляді. Приймаючи вищевикладене в цілому, суд доходить до висновку про доцільність та необхідність визначити між [PERSON] та [PERSON] порядок користування квартирою [ADDRESS] , шляхом виділу: [PERSON] у користування житлову кімнату під літ. 8, площею 10,4 кв.м., а [PERSON] у користування житлову кімнату під літ. 10, площею 12,7 кв.м.; а інше житлове приміщення даної квартири - житлову кімнату під літ. 5, площею 16,6 кв.м., враховуючи спільну позицію сторін по справі, залишити у їх загальному користуванні разом з допоміжними нежитловими приміщеннями цієї квартири. Одночасно, приймаючи особисте визнання позивачки про відсутність перегородки у житловій кімнаті під літ. 5 у квартирі [ADDRESS] та відсутність підстави для розгляду вимоги про її демонтаж, суд вважає в цій частині відсутнім спір між сторонами та вимогу про зобов`язання позивачку провести демонтаж відповідної перегородки необґрунтованою, безпідставною та не підлягаючою до задоволення. Ухвалюючи рішення\~суду в\~цій справі,\~судом також\~враховується,\~що у\~відповідності\~до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. \~Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. \~Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. \~При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду \~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на\~рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004\~у справі № 1-33/2004. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав\~\~ та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , в інтересах якої діє опікун [PERSON] , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення порядку користування житловою площею, підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ч.ч.\~1-2, 6\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позову за пред`явлення якого позивачкою у відповідності до квитанції №29 від 22.12.2023 року було сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки у відшкодування витрат зі сплати судового збору підлягає 1073,60 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial