Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

У квітні 2024 року позивачі, в інтересах яких діє представник адвокат Чекменьов Д.М., звернулися до суду із вказаним позовом у якому просять визнати за кожним з них право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 05 липня 1997 року між позивачами, з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з другої сторони, було укладено договір міни квартири, зареєстрований за номером 1-2434, відповідно до умов якого, до позивачів у рівних частках по 1/3 на кожного, перейшло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у Сєвєродонецькому БТІ, оскільки на той час будь-яких Реєстрів речових прав не було. Після початку повномасштабного вторгнення військами країни-агресора через тимчасову окупацію міста Сіверськодонецька Луганської області позивачі були вимушені евакуюватись із зазначеного населеного пункту, а їхню квартиру було частково пошкоджено внаслідок воєнних дій та наразі вони мають намір отримати компенсацію за пошкодження житла. З метою реєстрації права власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачі звернулася до державного реєстратора, проте у здійсненні реєстрації права було відмовлено у зв`язку неможливістю отримати інформацію у БТІ з тимчасово окупованої території. Тому позивачі змушені звернутися до суду та просять задовольнити їх позов. Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, 20.05.2024 останній через підсистему Електронний суд подав заяву про розгляд справи за відсутності позивачів, у якому підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.55). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 05 липня 1997 року між [PERSON] , яка діє від свого імені та він імені неповнолітньої доньки - [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - з іншої сторони, було укладено договір міни квартири, зареєстрований за номером 1-2434. Так, відповідно до умов цього договору до позивачів перейшло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у рівних частках, по 1/3 часки за кожним (а.с.26-27). На підставі зазначеного договору міни право власності позивачів на вищезазначену квартиру зареєстровано 19.08.1997 у Сєвєродонецькому БТІ за номером 615, що підтверджується відбитком реєстраційного напису на договорі міни. Оригінал Договору міни квартири знаходиться у позивачів, на виконання ухвали суду від 20.05.2024 його надано суду для огляду; оригінал цього правовстановлюючого документу оглянуто судом у підготовчому засіданні.\~ Копією технічного паспорту на квартиру також підтверджується, що власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.28-30). Прізвище співвласниці квартири [PERSON] , 1993 року народження, після реєстрації шлюбу, змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.25). Копією паспорту позивачки [PERSON] та позивача [PERSON] підтверджується, що вони зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 24.02.1998 (а.с.13,19); на даний час вони є внутрішньо-переміщеними особами (а.с.15,21). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської області (Київської міської державної адміністрації) м.Київ №70215456 від 14.11.2023 позивачам відмовлено у проведенні реєстраційних дій, в тому числі, у зв`язку з неможливістю отримати інформацію у БТІ з тимчасово окупованої території (а.с.31). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), м. Сєвєродонецьк Луганської області віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Зі змісту рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій вбачається, що державним реєстратором не встановлено наявності зареєстрованого права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Зробити запит до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, про надання інформації (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідної для такої реєстрації у державного реєстратора немає можливості, оскільки м.Сіверськодонецьк Луганської області є тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Позивачами право власності набуте у 1997 році. Надані копії договору міни квартири, технічного паспорту, посвідчені та зареєстровані органом, що здійснював реєстрацію права власності на той час, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на квартиру. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами було доведено їх право власності на спірну квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивачів на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м.Сіверськодонецьк Луганської області) на теперішній час неможливо, позивачі не можуть розпоряджатися своїм майном, а також ініціювати питання щодо отримання компенсації за зруйноване житло, що порушує їх права власності, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved