Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Центральна, 46) через свого представника, в інтересах дитини [PERSON] , звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказано, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей Підгороненської міської ради як така, що опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки проживає в родині, де матір зловживає алкогольними напоями та ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. До Підгородненської міської ради неодноразово надходили повідомлення від сусідів про те, що [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов?язки, зокрема, не годує дитину, одяг та взуття дитини не відповідає віку та сезону, дитина не доглянута. На даний час спосіб життя відповідача не змінився та методи виховання дитини не покращилися. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито підготовче провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні була заслухана думка дитини [PERSON] , яка просила суд позбавити її матір батьківських прав, оскільки остання зловживає алкогольними напоями, не займається її вихованням, не готує їсти та не здійснює належний догляд. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення повістки за місцем проживання. Заслухавши представника позивача, думку дитини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] народилася [INFO] , про що 07.12.2009 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зроблено актовий запис №197, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00044523291 від 12.04.2024 року, матір`ю [PERSON] записана [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до характеристики гімназії №4 Підгородненської міської ради Дніпропетровської області від 14.03.2024 року, [PERSON] виховується в неповній сім?ї. Проживає з мамою - [PERSON] та дідусем - [PERSON] . У даній сім?ї низький матеріальний достаток. Мама і дідусь не мають постійного місця роботи, лише тимчасові (сезонні) роботи по найму. За період дистанційного навчання у 6-7 класах (з 24.02.2022 по 31.05.2023 роки) [PERSON] не відвідала жодного онлайн-уроку та не виконала заданих вчителями завдань через відсутність засобів для навчання. Дитина самостійно опрацьовувала матеріал підручника, писала конспекти параграфів і раз на кілька місяців передавала зошити в заклад на перевірку. Як результат має значні прогалини у навчанні та низький рівень знань за той період. Рідні не цікавляться успіхами дитини, не відвідують батьківські збори, слабо реагують на зауваження класного керівника. Немає постійного контролю за успішністю дитини та за виконанням домашнього завдання. Маму неодноразово бачили у нетверезому стані. Телефонний зв?язок з мамою часто відсутній через зміни номерів телефону. На даний час [PERSON] тимчасово мешкає у сусідів, які придбали для неї телефон, оплатили інтернет, забезпечили сезонним одягом. З вересня 2023 року [PERSON] не пропустила жодного онлайн-уроку, вчасно виконує та надсилає завдання. Згідно довідки керівника ГО «Довіра Дніпро», вполе зору ГО «Довіра Дніпро» потрапила дитина - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , так як дитина голодувала, не була забезпечена одягом відповідно по сезону. Мати дитини - [PERSON] має вигляд людини, яка зловживає алкоголем. Представниками ГО «Довіра Дніпро» було запропоновано матері проживання в шелтері разом з дитиною. Але гр. [PERSON] категорично відмовилась. Родині [PERSON] надавалась неодноразова гуманітарна допомога у вигляді продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, взуття, миючі засоби. Але зі слів дитини мати все міняла на алкогольні напої. На даний час спосіб життя [PERSON] не змінився та методи виховання дитини не покращилися. Працівниками служби у справах дітей Підгородненської міської ради неодноразово було здійснено виїзд за місцем проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , де комісією було встановлено, що умови проживання для дитини не створені, в будинку брудно, речі розкидані, меблі старі, повітря затхле, відсутнє місце для навчання, що підтверджується актами обстеження умов проживання. В родині [PERSON] систематично відбувалося домашнє насильство, у зв`язку з чим було залучено психолога відділення «Спеціалізована служба первинного соціально-психологічного консультування осіб, які постраждали від домашнього насильства за ознакою статі», в результаті первинного визначення індивідуальних потреб отримувача соціальних послуг було зафіксовано, що у [PERSON] спостерігаються симптоми тривоги, депресії та погіршення самопочуття, виявлені патери вживання алкоголю, що вказують на зловживання алкоголем. Існують ознаки патологічних відносин із співмешканцем [PERSON] , які включають контроль, психологічний тиск та фізичне насильство та психологічного травмування внаслідок таких стосунків. [PERSON] була офіційно попереджена щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх. Рішенням виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 23.04.2024 року №199 вирішено негайно відібрати неповнолітню дитину [PERSON] від матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини. 09.10.2024 року був складений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У відповідності до ст. 166 СК України\~позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує доньку усім необхідним, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси дитини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі\~викладеного,\~суд доходить\~висновку про\~необхідність стягнення\~з відповідача аліментів у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved