Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

До Октябрського районного суду мціста Полтави надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про встановлення факту що має юридичне значення. В обгрунтуванні вимог посилається на те, що [PERSON] належить частина квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва на право власності на житло N ?949 від 05 червня 1996 року,у якому моє ім"я зазначено з помилкою, а саме зазначено [PERSON] замість [PERSON] . Оригінал цього Державного акту знаходиться у заявника (копія додається). Помилка в написанні ім"я виникла через те,що свідоцтво про народженя заявниці було видане в 1985 році російською мовою і там було зазначено ім"я [PERSON] . При оформленні документа на право власності в 1996 році ім"я українською мовою було переведено як [PERSON] . Паспорт громадянина України в 2002 році заяниця отримала як [PERSON] . Для подальшого розпорядження своїм майном необхідно встановити, що воно дійсно належить заявниці, адже прізвище в ньому і в паспорті різниться. Відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] ім"я [PERSON] Відповідно паспорту [NUMBER] виданого 12.08.2008р. МВ МВС України в Рівненській обл. [PERSON]. Відповідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] заявниця [PERSON] та ще й змінилося прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно листа N?Я01-05-01,1-12/504-263 від 19.08.2024 року зазначено,що в даному випадку Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради не має правових підстав для внесення виправлень до свідоцтва на право власності на житло N ?949 від 05.06.1996 року та зазначено, що дане питання може бути вирішено в судовому порядку. Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про встановлення факту що має юридичне значення. У судове засідання заявниця не з'явилася, наала до суу заяву про розгляд справи без участы. Представник зацыкавленоъ особи у судове засыдання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженняцієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити не чітко виражені в наслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Зібрані у справі докази письмові документи, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - відоцтво про право власності на житло№ 949 від 05 червня 1996 року на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved