Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

03 червня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] про позбавлення його матері - [PERSON] , батьківських прав. У позовній заяві позивач зазначив, що [PERSON] є його матір`ю. Із 2009 року позивач проживає із батьком, бабою і дідом. Відповідач проживає окремо, не виявляє бажання бачитися і спілкуватися із сином, не бере жодної участі у його вихованні. Також [PERSON] зазначив, що знає позивачку лише і слів рідних і знайомих. Така поведінка відповідача, на переконання позивача є свідомою, а тому він прохає суд позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2024 року [PERSON] викликано до суду шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року прийнято рішення про заочний розгляд справи. Учасники процесу, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання, призначене до розгляду на 04 листопада 2024 року, не з`явились. Позивач, [PERSON] , а також його представник, адвокат Бердніченко О. П, у судовому засіданні 16.10.2024 року прохали позбавити [PERSON] батьківських прав. [PERSON] пояснив, що постійно проживає із батьком, дідом і бабусею, яку вважає своєю мамою. Коли йому було вісім років бачив свою біологічну матір - [PERSON] під час прогулянки в парку. Більше жодного разу матір не бачив, не спілкувався із нею і вважає, що зв`язки з нею розірвані та в подальшому налагодити спілкування уже не можливо. Відповідач, [PERSON] ( до шлюбу [PERSON] ), в судові засідання не з`явилась. 06 серпня 2024 року від неї надійшла заява, в якій вона зазначила, що її син, на підставі рішення суду повинен проживати з нею, але батько дитини - [PERSON] рішення суду не виконав і сина не повернув. На цей час вона перебуває за кордоном на лікуванні. Аліменти на утримання сина сплачує, заборгованості не має. Спілкуватися із сином не могла тому що були постійні перешкоди. Позов не визнає і вважає його безпідставним. Треті особи, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні 16.10.2024 року підтримали позовні вимоги [PERSON] і прохали позов задовольнити. Також зазначили, що мати не спілкується із сином тривалий час, що свідчить про її свідоме нехтування батьківськими правами. Перешкод у спілкуванні вони не чинять. Також вказали, що [PERSON] має також інших дітей, із якими також не спілкується. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] , в судовому засіданні 16.10.2024 року зазначила, що орган опіки не має можливості надати об`єктивний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки [PERSON] перебуває за кордоном, а за місцем її останнього проживання провести акт обстеження їм не вдалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с.14). На цей час прізвище [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] із 2011 року проживає за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , [INFO] ( дідом ) та [PERSON] , [INFO] (бабою). [PERSON] має окрему кімнату, яка перебуває у хорошому стані (а.с.13, 14). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2010 року, яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07 лютого 2011 року визначено місце проживання [PERSON] у батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім цього на підставі зазначеного рішення із [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання сина, [PERSON] , стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.06.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.51-54). Станом на 18.09.2024 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина, [PERSON] , становить 4041,37 грн (а.с.87). Судом також установлено, що [PERSON] станом на 03 листопада 2010 року мала крім [PERSON] двох дітей, зокрема, [PERSON] , [INFO] , який на підставі рішення Диканського районного суду Полтавсь- кої області від 17.06.2010 року проживає з бабою і дідом (52). У період з 01.09.2015 року по 24.09.2020 року [PERSON] навчався у Кобеляцькій гімназії № 3 Кобеляцької міської ради Полтавської області. На час навчання участь у вихованні та житті сина брав тільки батько. Мати батьківські збори не відвідувала, до школи не з`являлась і не брала участі у вихованні сина (а.с.16). Станом на 15 січня 2024 року [PERSON] навчався в 9-Б класі опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 1 Кобеляцької міської ради Полтавської області. Зі слів класного керівника участь у вихованні сина бере тільки батько. На батьківські збори та інші види роботи з батьками [PERSON] не з`являлась протягом 3,5 років. Мати до школи не з`являлась, батьківські збори не відвідувала, з дитиною у школі не спілкувалась, не брала участі в його вихованні. До школи [PERSON] ходив завжди охайно вдягнений, мав зошити і шкільне приладдя. Протягом чотирьох років мати жодного разу на зв`язок не виходила: не зверталась до класного керівника, щоб дізнатись про успішність дитини, його поведінку чи участь у позакласних заходах. Лише батько приймає участь у онлайн-опитуваннях, що стосуються організації навчання. Під час повітряної тривоги забирає учня зі школи батько або дідусь і бабуся зі сторони батька. З матір`ю дитини класний керівник не знайома (а. с. 15,17). За даними КНП «Кобеляцький центр ПМСД» Кобеляцької міської ради [PERSON] з 1 року 6 місяців перебуває під наглядом батька. За медичною допомогою, для обстеження дитини завжди звертається батько, а також дід і баба. Саме вони цікавляться станом здоров`я дитини (а.с.18). Судом установлено, що в період із 08.11.2017 року [PERSON] перетинала державний кордон України три рази: 26.11.2022 (виїзд), 02.12.2022 (в`їзд) та 12.07.2024 (виїзд), а отже на цей час перебуває за межами України (а.с.109). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] з 2010 року не проживає з сином. Протягом 14 років бачилася із [PERSON] лише один раз (ви- падкова зустріч). Жодних доказів того, що протягом цього часу відповідач мала перешкоди в спілкуванні з сином [PERSON] не надала. До органу опіки та піклування чи суду відповідач із питанням про установлення побачення із сином не зверталась. В медичному закладі, в закладах освіти про стан здоров`я, а також про успішність дитини не цікавилась. За межі України [PERSON] виїхала в 2022 році, однак протягом 2010-2022 років перешкод у спілкуванні з дитиною не мала. Доказів про наявність непереборних обставин, які б перешкоджали [PERSON] брати участь у вихованні сина, дбати про його фізичний і духовний розвиток суду не надано. Зазначене вище свідчить про свідоме та умисне нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками. Сплата аліментів на утримання дитини не свідчить про намагання [PERSON] зберегти сімейні стосунки з сином, а також сприяння засвоєнню загальновизнаних норм моралі дитиною, а є лише виконанням рішення суду. Справа перебуває у провадженні суду п`ять місяців і відповідач обізнана про перебування справи в провадженні суду, однак місце свого перебування суду не повідомила, доказів, які б мали значення для установлення обставин справи та на які посилається у поданій заяві, не надала. В позовній заяві зазначені всі контактні дані дитини: місце проживання, номер засобу зв`язку, але за час розгляду справи відповідач, перебуваючи за межами України, навіть не намагалась здійснити телефонний дзвінок дитині щоб поспілкуватись. Зазначене в сукупності свідчить про те, що [PERSON] не бажає виправитись і виконувати свої батьківські обов`язки. Також суд вважає, що на цей час сімейні зв`язки між матір`ю та дитиною розірвані. Самоусвідомлення дитини сформоване. За 16 років життя [PERSON] , він бачив матір лише протягом перших років із народження, а також одного разу в малолітньому віці. Своєю матір`ю він вважає бабусю, яка протягом 14 років виховувала та доглядала за онуком не лише як бабуся, а й як матір. На підставі викладеного, суд вважає, що позов піддягає задоволенню, а позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересах дитини. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що судом прийнято рішення про позбавлення батьківських прав, позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався, то із відповідача, на користь держави необхідно стягнути судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, що становить 1211,20 грн.

Outcome: approved