Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 258331,36 грн. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 3099,97 грн. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 10.07.2023 сторони уклали заяву-договір № 20677458_RESTRUCT, відповідно до умов якої Відповідач отримав кредит у розмірі 200420,74 грн. на строк 60 місяців, зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом та 2,9 % щомісячно комісія за обслуговування кредиту. Згідно з умовами договору, Відповідач зобов`язався щомісяця та у визначений договором строк здійснювати погашення кредитної заборгованості, проценти за користування кредитом та інші платежі. У зв`язку з тим, що Відповідач порушив умови кредитного договору через неналежне їх виконання, станом на 05.08.2024 у нього утворилася заборгованість у розмірі 258331,36 грн, яка складається з такого: заборгованість за тілом кредиту 196903,91 грн.; заборгованість по процентах 61427,45 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Ухвалою від 03.09.2024 суд відкрив провадження у справі та вирішив проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачу суд скерував ухвалу про відкриття провадження за адресою його місця реєстрації, що стверджується матеріалами справи (а. с. 58). Як вбачається з інформації, що розміщена на офіційному сайті АТ «Укрпошта», відправлення вручене не було через відсутність адресата за вказаною адресою (а. с. 61). У пункті 4 частини 8 статті 128 ЦПК України зазначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Аналогічна позиція міститься у Постановах Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). Відповідно до ч. 2\~ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає, серед іншого, у недопущенні зловживань наданими їй правами. Дотримання балансу між інтересами усіх сторін при розгляді справи законодавцем покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством засад та строків розгляду справи. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, а також Відповідач не подав відзив на позовну заяву. Враховуючи наведене, та на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті з ухваленням рішення. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої\~статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі\~статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справи, суд встановив, що 10.07.2023 Відповідач звернувся до Банку з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав заяву-договір №\~20677458_RESTRUCT (а. с. 16-23). Таким чином, 10.07.2023 між сторонами виникли договірні зобов`язання. Згідно з п.п. 1.1.-1.4. кредитного договору, Відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 200420,74 грн. на строк 60 місяців, зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом та 2,9 % щомісячно комісія за обслуговування кредиту. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а. с. 28-45). Як вбачається із розрахунку заборгованості по кредитному договору №\~20677458_RESTRUCT, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору Відповідачем, станом на 05.08.2024 в останнього виникла заборгованість за кредитом у розмірі 258331 грн 36 коп., яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту (у тому числі, прострочена) 196903 грн 91 коп.; - заборгованість по річних процентах (у тому числі прострочених) - 1 грн 40 коп.; - заборгованість по щомісячних процентах (у тому числі прострочених) 61426 грн 05 коп. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, Банк 03.06.2024 на адресу Відповідача направив повідомлення - вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань № 181447/70. Згідно з цією вимогою, Позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 45 (сорок п`ять) календарних днів, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, Відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня одержання цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд беззаперечно встановив, що Позивач та Відповідач уклали кредитний договір, згідно з яким Банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що Відповідач порушив умови договору і з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Ухвалюючи рішення у цій справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Позивач сплатив судовий збір у сумі 3099,97 грн (а. с. 15), а тому вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, відповідно до ст. 141\~ЦПК України.

Outcome: approved