Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

У липні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, що стягуються з нього за рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/16 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на строк інвалідності з дитинства, щомісячно, на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для осіб, які втратили працездатність, на строк інвалідності з дитинства першої «А» групи інвалідності (безтерміново), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви. Позовна вимога обґрунтована тим, що повнолітній син сторін по справі [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства у звязку з чим потребує постійної матеріальної допомоги, стороннього догляду та опіки. Позивач, будучи опікуном останнього та отримуючи мінімальну пенсію, позбавлена можливості самостійно забезпечити проходження сином постійних курсів лікування та програм реабілітації, задоволити його потреби в одязі, продуктах харчування, ліках, засобах гігієни. Внаслідок скрутного матеріального стану позивач також не має змоги оплатити лікування сина у разі такої потреби. Натомість матеріальне становище відповідача, як батька, повнолітнього [PERSON] , на даний час змінилось, оскільки він отримує досить великий дохід у військовій частині [NUMBER] та оренду плату за договором оренди землі, що свідчить про значне покращення його матеріального становища та змогу сплачувати аліменти на утримання сина у збільшеному розмірі. Позивач [PERSON] в судове засідання по розгляду справи по суті 05 листопада 2024 року не з`явилась. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялась у порядку, передбаченому\~ст.128 ЦПК України (а.с.74). Про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі про відсутність у неї заперечень проти зочного розгляду справи, до суду не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання по розгляду справи по суті не зявився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому\~ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.75-76). Представника для участі у судовому засіданні не направив. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі [PERSON] у встановлений судом строк не подав. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Заслухавши пояснення позивача, надані нею в судовому засіданні 20 серпня 2024 року, безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони по справі мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження (а.с.8). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією КЗ «Кіровоградське обласне бюро медико-соціальної експертизи» (серія 12ААА, №184720 від 10 березня 2017 року) сину сторін по справі [PERSON] , як інваліду з дитинства, з 19 березня 2017 року встановлена перша А група інвалідності безтерміново з висновком про потребу останнього в постійному сторонньому догляді та нагляді (а.с.10). \~ \~ \~ \~Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року [PERSON] визнано недієздатним із встановленням над ним опіки та призначення його опікуном матір [PERSON] (а.с.13-14). \~ \~ \~ \~Заочним рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року з відповідача по справі [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/16 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2017 року, відповідно до довідки огляду медико-соціальної експертної комісії від 10 березня 2017 року, на строк інвалідності з дитинства першої «А» групи інвалідності (безтерміново) (а.с.15-16). \~ \~ \~ \~23 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Устинівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Любченком В.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №54970893 з примусового виконання виконавчого листа №2/403/161/17, виданого 12 жовтня 2017 року Устинівським районним судом Кіровоградської області, про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у зазначеному вище розмірі (а.с.68). Згідно довідки №37793 від 13 вересня 2024 року, виданої Долинським відділом ДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного МУМЮ (м.Одеса), постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] від 27 жовтня 2023 року перебуває на виконанні у військовій частині [NUMBER] . Відрахування поточних аліментів здійснюється в розмірі 1/16 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 31 березня 2024 року сплачена повністю (а.с.69). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] , дохід відповідача, з якого державним виконавцем здійснювалось визначення розміру аліментів, та сам розмір стягуваних аліментів становив: 1) у 2022 році: 2-ий квартал - 185330,46 грн., 3-ій квартал - 294725,17 грн. та 4-ий квартал - 287575,87 грн., відповідно розмір аліментів (1/16 частини) складав: 11583,15 грн., 18420,32 грн. та 17973,49 грн.; 2) у 2023 році: 1-ий квартал - 115937,58 грн., 2-ий квартал - 61601,86 грн., 3-ій квартал - 146311,71 грн. та 4-ий квартал - 153525,38 грн., відповідно розмір аліментів (1/16 частини) складав: 7246,09 грн., 3850,11 грн. 9144,48 грн. та 9595,33 грн.; 3) у 2024 році: 1-ий квартал - 111609,82 грн. та 2-ий квартал - 98869,40 грн., відповідно розмір аліментів (1/16 частини) складав: 6975,61 грн. та 6179,33 грн.(а.с.70). Судом по справі також встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком, сукупний розмір якої за період з липня 2023 року по червень 2024 року становив 31060,00 грн., з розрахунку по 2520,00 грн. на місяць (з липня 2023 року) та по 2725,00 грн. (з березня 2024 року) (а.с.11, 12). Згідно інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідач по справі [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,6855 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка згідно договору оренди землі від 09 вересня 2009 року перебуває в оренді в ПСП «Димитрово» (а.с.18). Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним позивачем,\~як учасником справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, з урахуванням засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Положеннями ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку про те, що для виникнення обовязку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку). Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їх утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 с.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зокрема розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] , дохід відповідача, з якого державним виконавцем здійснювалось визначення розміру аліментів, становив у 2021 році: 2-ий квартал - 33765,00 грн., 3-ій квартал - 34989,00 грн. та 4-ий квартал - 49546,34 грн., відповідно розмір аліментів (1/16 частини) складав: 3592,50 грн., 3765,00 грн. та 3765,00 грн.. \~ \~ \~ \~В подальшому, починаючи з 2-го кварталу 2022 року, стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина сторін по справі [PERSON] проводилось шляхом їх відрахувань із отримуваного відповідачем [PERSON] доходу, в тому числі і у військовій частині [NUMBER] , який становив: у 2022 році: 2-ий квартал - 185330,46 грн., 3-ій квартал - 294725,17 грн. та 4-ий квартал - 287575,87 грн., відповідно розмір аліментів (1/16 частини) складав: 11583,15 грн., 18420,32 грн. та 17973,49 грн.; 2) у 2023 році: 1-ий квартал - 115937,58 грн., 2-ий квартал - 61601,86 грн., 3-ій квартал - 146311,71 грн. та 4-ий квартал - 153525,38 грн., відповідно розмір аліментів (1/16 частини) складав: 7246,09 грн., 3850,11 грн. 9144,48 грн. та 9595,33 грн.; 3) у 2024 році: 1-ий квартал - 111609,82 грн. та 2-ий квартал - 98869,40 грн., відповідно розмір аліментів (1/16 частини) складав: 6975,61 грн. та 6179,33 грн.. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про встановлення обставини покращення матеріального стану відповідача [PERSON] після ухвалення 10 серпня 2017 року Устинівським районним судом Кіровоградської області рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , шляхом отримання ним, як військовослужбовцем, постійного, систематичного доходу, що є підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів. Разом з тим, при визначені частки заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , яка підлягає стягненню, як аліменти, на його повнолітнього сина, суд приходить до висновку про достатність її визначення в розмірі 1/10 від заробітку (доходу) відповідача з огляду на наступне. За змістом ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі\~ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За приписами\~ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється І, ІІ чи ІІІ група інвалідності (ч.3 ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні». Матеріалами цивільної справи підтверджується непрацездатність повнолітнього сина сторін по справі [PERSON] , який є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи, потребує постійного догляду та визнаний судом недієздатним, а тому є таким, що потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Судом також встановлена матеріальна можливість відповідача [PERSON] , як батька, утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] .. Відповідно до ч.1 ст.67 Цивільного кодексу України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечити його доглядом та лікуванням. Отже, з урахуванням викладеного, позивач по справі [PERSON] , як мати та опікун повнолітнього [PERSON] , також зобов`язана безпосередньо брати участь у забезпеченні потреб свого сина, як підопічного, що є її прямим обов`язком в силу закону. За змістом ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (далі - Закону) право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства. Державна соціальна допомога призначається особам з інвалідністю з дитинства І групи у розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч.1 ст.2 Закону). Особам з інвалідністю з дитинства, віднесеним до підгрупи А І групи, встановлюється надбавка на догляд за ними в розмірі 200 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч.2 ст.3 Закону). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений в розрахунку 2361 грн. на місяць. Згідно зі ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю І чи ІІ групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання. Призначена державна соціальна допомога виплачується особі з інвалідністю з дитинства незалежно від одержуваного нею заробітку, стипендії, аліментів або інших доходів (ч.3 ст.10 Закону). Отже, повнолітній непрацездатний син сторін по справі [PERSON] має право на отримання державної соціальної допомоги та надбавки на догляд за ним, як особа з інвалідністю з дитинства. Доказів не отримання такої допомоги позивачем по справі суду надано не було. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №320/4186/18, стандарт доказування є важливим елементом загального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги при вирішенні спору, як підстави для визначення розміру аліментів як 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, наведені позивачем обставини її скрутного матеріального стану та потреби у фінансовій допомозі, обумовлені понесенням нею витрат на догляд та лікування повнолітнього сина, на харчування, одяг, оплату комунальних послуг, купівлю предметів першої необхідності, оскільки позивач не довела належними, достовірними та достатніми в своїй сукупності доказами наявності зміни її матеріального стану в бік його погіршення, викликаної саме цими обставинами, а також жодним чином не обгрунтувала наявності об`єктивних умов, які обумовлюють необхідність визначення судом розміру аліментів саме в такому розмірі, як достатньому для забезпечення належного рівня життя та розвитку її повнолітнього сина. При цьому саме лише посилання позивача на необхідність утримання непрацездатного сина без надання суду доказів на підтвердження понесених нею у зв`язку з цим витрат, не є передбаченою ст.192 СК України підставою для збільшення стягуваних з відповідача аліментів у визначеному позивачем розмірі. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене доводи позивача про погіршення її матеріального стану оцінюються судом як припущення, на підставі яких суду заборонено ухвалювати судове рішення (ч.6 ст.81 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Наведена позивачем [PERSON] у поданій до суду позовній заяві обставина отримання відповідачем орендної плати за договором оренди землі не береться судом до уваги при вирішені даного спору, як підстава для збільшення розміру аліментів, оскільки вказана обставина (наявність орендних правовідносин) існувала на дату ухвалення 10 серпня 2017 року Устинівським районним судом Кіровоградської області заочного рішення про стягнення з відповідача аліментів та була врахована судом при визначенні їх розміру. Крім того, за змістом ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (далі - Закону) право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства. Державна соціальна допомога призначається особам з інвалідністю з дитинства І групи у розмірі 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч.1 ст.2 Закону). Особам з інвалідністю з дитинства, віднесеним до підгрупи А І групи, встановлюється надбавка на догляд за ними в розмірі 200 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ч.2 ст.3 Закону). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений в розрахунку 2361 грн. на місяць. Згідно зі ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону заява про призначення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю І чи ІІ групи, яку визнано недієздатною, а також на дитину з інвалідністю подається одним із батьків, усиновителем, опікуном або піклувальником за місцем свого проживання. Призначена державна соціальна допомога виплачується особі з інвалідністю з дитинства незалежно від одержуваного нею заробітку, стипендії, аліментів або інших доходів (ч.3 ст.10 Закону). За змістом ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для дітей віком від 6 до 18 років. Отже, повнолітній непрацездатний син сторін по справі [PERSON] має право на отримання державної соціальної допомоги та надбавки на догляд за ним, як особа з інвалідністю з дитинства. Доказів не отримання такої допомоги позивачем по справі суду надано не було. Одночасно з цим, з початку отримання відповідачем [PERSON] доходу у військовій частині [NUMBER] , середній розмір отримуваних позивачем [PERSON] аліментів на утримання непрацездатного повнолітнього сина [PERSON] , виходячи із визначеної судом 1/16 частки його доходу, складав 3369 грн. 18 коп. щомісячно, недостатність яких для забезпечення належного рівня життя повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] позивачем під час судового розгляду доведена не була. Також при вирішенні спору не заслуговують на увагу та не можуть бути оцінені судом як підстава для зміни розміру аліментів до 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача наведені позивачем доводи щодо відсутності у неї змоги оплатити у разі потреби лікування сина, оскільки в даному випадку позовна заява містить посилання не на обєктивно існуючі обставини, підтверджені належними та достатніми доказами, а виключно на припущення можливості настання цих обставин на майбутнє, про що свідчить саме формулювання «у разі потреби». Разом з тим, суд не може враховувати при вирішенні питання про зміну розміру аліментів обставини, яких не існує на час вирішення спору. При цьому у разі здійснення витрат, повязаних із наявністю в повнолітнього сина сторін по справі хвороби, що потребує тривалого лікування та реабілітації, позивач, за доведеності існування цих витрат як реальних та таких, що потребують значних грошових коштів, не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом до відповідача про його участь у додаткових витратах на сина згідно ст.185 СК України. З огляду на викладене, приймаючи до уваги засади добросовісності та розумності регулювання сімейних відносин, враховуючи: 1) наявність у сина сторін по справі [PERSON] . І групи інвалідності з дитинства, встановленої безстроково, що свідчить про стійкий ступінь розладу функцій його організму та потребу у звязку з цим у постійному матеріальному забезпеченні з боку батьків; 2) розмір вже сплачуваних відповідачем аліментів, який перевищує прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність; 3) визначений законодавчо принцип рівності обовязків (участі) обох батьків в матеріальному забезпеченні дитини; 4) недоведеності понесення позивачем [PERSON] значних витрат, повязаних із доглядом, лікуванням та реабілітацією повнолітнього сина, які б неможливо було покрити за рахунок аліментів, визначених в розмірі меншому, ніж 1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача по справі [PERSON] на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] аліментів в розмірі 1/10 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, що буде достатнім для захисту інтересів останнього, як особи з інвалідністю з дитинства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, згідно із розясненнями, викладеними в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, аліменти у збільшеному розмірі підлягають стягненню з відповідача по справі [PERSON] не з дати подання позову до суду, як зазначено позивачем [PERSON] у позовній заяві, а з дня набрання даним рішенням суду законної сили, у звязку з чим позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Одночасно з цим, суд також не вбачає підстав для визначення аліментів на утримання сина сторін по справі в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для осіб, які втратили працездатність, з огляду на те, що розмір аліментів\~на повнолітніх дочку, сина встановлюється з урахуванням їх потреби у матеріальній допомозі та можливості надання утримання другим з батьків (ст.198, ч.2 ст.200 СК України). Натомість визначення розміру аліментів на повнолітніх непрацездатних дочку, сина, виходячи із відсоткового відношення до прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, нормами чинного законодавства не передбачено. Даний висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №164/299/21, та відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин сторін по справі. Отже, з урахуванням обставин, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача по справі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/10 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і на весь строк встановленої сину І групи інвалідності з дитинства. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~(далі - Закону) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом ч.1, п.п.1 п.1 ч.2\~ст.4 Закону\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3028 грн.00 коп.. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, приймаючи до уваги часткове задоволення позову [PERSON] до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, а також те, що відмова в задоволенні частини позовних вимог не стосується самого способу захисту порушеного права, з відповідача по справі на користь\~держави підлягають\~стягненню судові\~витрати у\~вигляді судового\~збору в\~розмірі 1211\~грн.\~20 коп. (0,4 х 3028 грн.00 коп.), від сплати якого при поданні позовної заяви до суду звільнена позивач. Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed