Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком за місцем його проживання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.02.2024 шлюб між ним та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . 08.01.2024 видано судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на його користь на утримання доньки [PERSON] . З січня 2023 року і станом на даний час їх малолітня донька [PERSON] проживає з ним в будинку, який належить його матері, в належних умовах та забезпечена всім необхідним. Відповідач з січня 2023 року не проживає з ними та не піклується про дитину. Донька знаходиться на повному його утриманні. Для дитини створені всі умови для проживання та виховання, він турбується про її розвиток та здоров`я. Згода з колишньою дружиною щодо місця проживання доньки між ними не досягнута. У відповідача відсутні належні умови для проживання дитини, а донька потребує належного батьківського піклування та виховання. Він матеріально забезпечений, працює робітником з комплексного обслуговування сільського господарського виробництва в ТОВ «Сенча», має достатній дохід. Проживає з донькою разом зі своїми батьками, братом та сестрою у будинку батьків. Колишня дружина матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, інтересу до дитини не проявляє. Вважає, що може створити належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Вважає, що визначення місця проживання дитини з ним в першу чергу буде сприяти інтересам дитини. 14.03.2024 Лохвицьким районним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 09.04.2024 Лохвицьким районним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою справу передано за підсудністю на розгляд Лубенського міськрайонного суду Полтавської області. 15.05.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду справу, розгляд справи розпочато в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання; витребувано від Сенчанської сільської ради як органу опіки та піклування письмовий висновок щодо розв`язання спору. 05.06.2024 канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що визнає позовні вимоги. Також зазначила, що позивач як батько дитини не звертався до неї з питання визначення місця проживання дитини, обравши замість цього судовий спосіб спілкування. Вважає, що цей позов є лише намаганням позивача отримати низку судових рішень з кінцевим результатом - позбавлення її батьківських прав, і як наслідок, отримання позивачем статусу батька-одинака, що надає право на відстрочку від мобілізації. Так само раніше позивачем було застосовано примусове стягнення аліментів не зважаючи на те, що вона самостійно виконувала рішення суду про призначення аліментів. Позивач надав їй картковий рахунок і отримував аліменти, але згодом (мабуть за чиїмись рекомендаціями) звернувся до виконавчої служби для застосування примусового порядку. Вочевидь примусове стягнення аліментів було заплановане та запроваджене лише для наступного використання такого факту як доказу в наступних справах. Дійсно вони нині не проживають разом з позивачем, припинили шлюб, і донька зараз проживає з позивачем в будинку його батьків. За обставин які склалися, спору щодо проживання дитини з батьком в них не виникало, відтак і підстав для звернення до суду в позивача не було та не існує на момент розгляду справи. Вона в цілому не заперечує аби донька проживала та була зареєстрована за місцем реєстрації батька. 03.07.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та продовжено підготовче засідання. 03.07.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Пояснив, що він перебував з відповідачем у шлюбі, який було розірвано 05.02.2024. 21.11.2022 у них з відповідачем народилась дитина [PERSON] . Майже одразу після народження дитини він, відповідач та дитина стали жити в [ADDRESS] . Прожили так два місяці. Потім відповідач поїхала жити до своєї матері у місто Лубни. Дитина залишилась жити з ним. З того часу, тобто з 25.01.2023 дитина проживає з ним без відповідача. Ніякого зв`язку вони з відповідачем не підтримують. Відповідач останній раз бачила дитину 08.09.2023. Дитиною вона не цікавиться, не телефонує. Аліменти стягнуті з відповідача за судовим рішенням. Відповідач платить аліменти в примусовому порядку через виконавчу службу. Щодо дитини він розмовляв з відповідачем приблизно рік тому. Відповідач йому не казала, що забере дитину собі. Не заперечувала, щоб дочка проживала з ним, сказала, що фінансово не потягне, якщо дитина буде проживати з нею. Вважає, що дитина відповідачу не потрібна, оскільки вона не займається її вихованням. Проживає він з дитиною, своєю матір`ю, рідною сестрою, братом, племінницею. Він працює, має задовільний стан здоров`я, забезпечує дитину усім необхідним. Представник позивача - адвокат Панченко О.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що мати дитини періодично зв`язується з батьком і говорить про те, що забере доньку, бо дитина малолітня. Але це суперечить інтересам дитини, оскільки відповідач не має належних умов для проживання дитини. Тому вважає, що між сторонами по справі існує спір щодо місця проживання дитини. Хоча у відзиві відповідач не заперечувала проти позову, але її думка постійно змінюється, тобто питання щодо місця проживання дитини між сторонами залишається не вирішеним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги визнає, оскільки не заперечує проти того, щоб їх з позивачем дочка проживала з батьком. Суду пояснила, що перебувала в шлюбі з позивачем з 13.11.2021, через рік розлучились. [INFO] вона народила дитину [PERSON] . Деякий час вони з позивачем та дитиною жили у батьків чоловіка в селі. Потім взимку 2022 року вона з власної волі залишила дитину з позивачем і поїхала жити в місто Лубни. Після цього вона іноді приїздила до дитини. Але вже рік вона не їздить до дитини, бо колишня свекруха сказала, що її приїзди не мають сенсу. Останній раз вона бачила дитину у вересні 2023 року. Вона не може забрати дитину жити до себе, бо в неї хвора матір. Вважає, що дитині краще буде жити з батьком. До неї позивач жодного разу не звертався з питання того з ким буде проживати дитина. Позивач не пропонував їй оформити в нотаріальному порядку питання щодо місця проживання дитини. Казала їй про це свекруха, але вона вважає, що це буде неправильно. Служба у справах дітей питала у неї, чи хоче вона забрати дитину до себе жити, на що вона відповіла, що не хоче. Ніякого спору між нею та позивачем про місце проживання дитини немає. Вона вважає, що дитині буде краще жити з батьком, де для дочки створені всі умови. Вона не готова до того, щоб дитина жила з нею, справа не тільки у її матері, а справа в ній. Періодично брати дитину до себе додому вона не проти, якщо дозволить позивач і його сім`я. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Сенчанської сільської ради Самотуга О.В. у судовому засіданні зазначила, що вважає доцільним задовольнити позовні вимоги, підтримала наданий суду висновок щодо розв`язання спору. Зазначила, що визначення місця проживання дитини з батьком буде відповідати найкращим інтересам дитини сторін. Дитина тривалий час проживає з батьком, який створив всі необхідні умови для проживання і виховання дочки. Відповідач з дитиною не проживає, у травні 2024 року була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але не з`явилась. 27.05.2024 під час засіданні комісії у телефонному режимі відповідач повідомила, що не заперечує щодо проживання її дочки з батьком, оскільки вона фінансово не спроможна забезпечити потреби дитини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, представника третьої особи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.02.2024 у справі №539/5879/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13.11.2021, розірвано. Згідно витягу Сенчанської територіальної громади №2023/002375241 від 21.03.2023 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження від 09.01.2024, засвідченого сільським головою [PERSON] , та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №01.3-06/10 від 09.01.2024 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано та фактично проживає шість осіб, зокрема [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На час складання акту домогосподарства [PERSON] була відсутня. Зі слів чоловіка, родичів та сусідів [PERSON] відмовилася від опіки своєї дитини з 25.01.2023 та не цікавилася подальшим розвитком та проживанням своєї доньки [PERSON] . Опіку над донькою повністю взяв на себе [PERSON] , який забезпечує її матеріально по цей час. Згідно судового наказу Лохвицького районного суду Полтавської області від 08.01.2024 у справі №538/2453/23 з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 06.12.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-характеристики Виконавчого комітету Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області вих. №01.3-06/1037 від 29.12.2023 [PERSON] зареєстрований та проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Участі в громадському житті села не приймає. В порушеннях громадського порядку не помічався. Скарг і нарікань з боку сусідів та громадян села не надходило. Має склад сім`ї: дочка - [PERSON] , 2022 р.н.; мати - [PERSON] , 1958 р.н.; сестра - [PERSON] , 1994 р.н.; батько - [PERSON] , 1963 р.н.; брат - [PERSON] , 1996 р.н. З характеристики вих.№764 від 26.12.2023, наданої ТОВ «Сенча», вбачається, що [PERSON] був прийнятий у ТОВ «Сенча» робітником молочно-товарного комплексу з 22.12.2020. За період роботи зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований працівник. До виконання своїх посадових обов`язків та завдань ставиться сумлінно, без зауважень керівника. Взаємовідносини з колективом склалися добрі. Порушень трудової дисципліни не має. Згідно довідок про суми нарахованого доходу №768 та №769 від 27.12.2023, виданих ТОВ «Сенча», [PERSON] , який займає посаду робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва, за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 отримав дохід у розмірі 168465,38 грн., за період з 01.01.2023 по 30.11.2023 - 172294,82 грн. З висновку виконавчого комітету Сенчанської сільської ради Миргородського району Полтавської області вбачається, що розглянувши наявні у справі документи, заслухавши батька, враховуючи ставлення батька та матері до виховання дитини, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення, з метою реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Сенчанської сільської ради, виконавчий комітет Сенчанської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч. ч. 5- 6 ст. 19 СК України). Про це вказав Верховний Суд у постановах від 10 травня 2023 року у справі № 756/9773/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 553/449/20. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тобто законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується із рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. Судом встановлено, що дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо та зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] . Позивач на запитання суду пояснив, що з приводу дитини він спілкувався з відповідачем приблизно рік тому, відповідач не заперечувала щоб дочка проживала з ним, не казала, що забере дитину жити до себе. Відповідач суду пояснила, що вона не заперечує щодо проживання дитини з батьком. Вона не може забрати дитину жити до себе, бо в неї хвора матір. Вважає, що дитині краще буде жити з батьком, де для дочки створені всі умови. Вона не готова до того, щоб дитина жила з нею. Ніякого спору про місце проживання дитини між позивачем та нею немає. Як пояснила у судовому засіданні представник органу опіки і піклування та вбачається з висновку щодо розв`язання спору, 27.05.2024 під час засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач повідомила, що не заперечує щодо проживання її дочки з батьком, оскільки вона фінансово не спроможна забезпечити потреби дитини. Твердження представника позивача в тій частині, що мати дитини періодично зв`язується з батьком і говорить про те, що вона забере доньку, бо дитина малолітня, суд відхиляє, оскільки сам позивач про такі дії відповідача суду не повідомляв. Навпаки, зазначив, що відповідач йому не повідомляла, що хоче забрати дитину жити до себе, не заперечувала, щоб дочка проживала з ним. Суд зазначає, що судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, може бути ухвалене лише тоді, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, тобто за наявності між ними такого спору. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання і той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом, має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини, і з цього приводу між ними існує спір. Ці обставини підлягають перевірці судом. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи. Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Судом встановлено, що після того як сторони по справі стали проживати окремо, дитина залишилась проживати з батьком. З того часу відповідач не ставила питання про визначення місця проживання дитини разом із нею. Тобто сторони по справі фактично дійшли згоди про те, що дитина буде проживати з батьком. Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини відповідач у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання дитини разом з нею не зверталась. Суду пояснила, що не заперечувала та не заперечує і на теперішній час проти проживання дитини з батьком. Будь-яких належних доказів, які би свідчили про бажання і волю відповідача щодо визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю, суду не надано. Спір у цій справі щодо місця проживання дитини ініційований батьком дитини (позивачем), з яким дитина і так фактично проживає та зареєстрована, і від якого мати дитини (відповідач) не вимагає зміни її місця проживання. За таких обставин суд вважає, що між сторонами по справі відсутній спір про визначення місця проживання дитини, який би підлягав вирішенню судом на підставі статті 161 СК України, оскільки відповідач як до звернення позивача до суду з цим позовом, так і на даний час не виявляє наміру чи бажання змінювати місце проживання малолітньої дочки, яка проживає разом із батьком, що свідчить про її погодження з визначеним місцем проживання дитини разом із батьком у позасудовому порядку. Посилання позивача в обгрунтування позову на те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, за відсутності між батьками спору щодо місця проживання дитини не можуть бути підставою для задоволення цього позову. За відсутності будь-яких підстав вважати, що право батька дитини на визначення місця проживання дочки із ним не визнається, заперечується матір`ю дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed