Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

\~\~ ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від №189212 від 23.04.2021 у розмірі 10560,00 гривень, із яких: - заборгованість за кредитом в розмірі 2000,00 гривень; - заборгованість за процентами в розмірі 8560,00 гривень. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 23 квітня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №189212 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов кредитного договору №189212, відповідачу видано кредит в розмірі 2000,00 гривень строком на 29 дні зі сплатою процентної ставки 2% в день або 730% річних. Доказом надання кредитних коштів є інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» від 20.05.2024, відповідно до якої 23 квітня 2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 гривень за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . 17 лютого 2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Враховуючи, що відповідачем станом на теперішній час борг за кредитним договором не погашений, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за зазначеними вище кредитними договорами. 13 серпня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченням на позовні вимоги, поданий представником відповідачки [PERSON] адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною. У своєму відзиві представник відповідачки вказувала на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачці, а саме: розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру тощо) або виписки з банківського рахунку, а також не надано належного пояснення щодо нарахування суми заборгованості в розмірі 10560,00 гривень. Крім того, представник відповідачки звертала увагу на те, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами, не містять підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача. Також матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2024 року по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони по справі належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подали. Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 23.04.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 189212 з Додатком № 1 до цього Договору. В договорі зазначено, що він укладений у електронній формі та підписаний [PERSON] електронним підписом АV7129. Згідно з п. 1.1 умов вищевказаного Кредитного договору ТОВ «ЗАЙМЕР зобов`язалось надати відповідачу кредит в розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені вищезазначеним Кредитним договором. При цьому, п.п. 1.2, 1.3, 1.4 вищевказаного Кредитного договору, визначено, що строк кредиту становить 29 днів; стандартна процентна ставка становить 2 % в день або 730 % річних; кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. 17 лютого 2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Разом з тим, ТОВ «КЕШ\~ТУ ГОУ» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації [PERSON] при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Так, до позову долучено довідку ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію, яка підтверджує, що [PERSON] , з якою укладено кредитний договір №189212 від 23 квітня 2021 року ідентифікована. Однак, вищевказана довідка була сформована самим кредитодавцем ТОВ «ЗАЙМЕР» і не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації [PERSON] при укладенні договору. Крім того, суд звертає увагу, що довідка ТОВ «Платежі Онлайн» про перерахування 23.04.2021 грошових коштів у сумі 2 000 грн. через платіжний сервіc Platon на картку № [NUMBER] (код авторизації 637547), з зазначенням видача кредиту № 189212 не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме відповідачці [PERSON] , оскільки видавник вказаної банківської картки не підтвердив власника даної банківської картки. Суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачці, оскільки інформація щодо повного номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідачки у кредитному договорі №189212 від 23 квітня 2021 року відсутня. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме [PERSON] . Одночасно слід зазначити, що наданий позивачем документ під назвою «Виписка з особового рахунка по кредитному договору №189212» фактично таким не є, оскільки складений не ТОВ «ЗАЙМЕР», що надавав кредит, а самим ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ», та не має обов`язкових реквізитів, які передбачені Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Даний документ не містить інформації щодо періоду утворення заборгованості, а лише узагальнені суми по тілу кредиту та відсоткам, і в ньому не зазначено відсоткової ставки, за якою відсотки були нараховані. ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» не надало жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок [PERSON] на підставі кредитного договору, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідного рахунку відповідачці. Також позивачем не надано розрахунку заборгованості. З урахуванням всього вищенаведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed