Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін та інших учасників цієї справи. Позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ», у порядку самопредставництва, за підписом директора Романенка М.Е. , скориставшись засобами поштового зв`язку, 10.06.2024 року скерував у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 17.06.2024 року за вх. № 4163, в якій просить ухвалити рішення про усунення йому як власнику перешкод у здійсненні належних прав користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,2064 га, кадастровий номер 4624583000:02:015:0074, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованою у с. Орявчик Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, - шляхом звільнення її з-під арешту, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.03.2014 року у виконавчому провадженні № [NUMBER], що перебуває у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, номер запису про обтяження: 5028496 (спеціальний розділ), а також постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.08.2013 року у виконавчому провадженні № 39290583, що перебуває у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, номер запису про обтяження: 2114250. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, у розмірі 6 056 грн., позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» при ухваленні рішення просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.01.2024 року позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» став власником нерухомого майна - земельної ділянки, кадастровий номер 4624583000:02:015:0074 площею 0,2064 га, яка знаходиться в с. Орявчик Стрийського району Львівської області. Правовою підставою виникнення у позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» права власності виступає свідоцтво, серія та номер: 159, видавник: Батлюк Ю.П, приватний нотаріус Сколівського районного нотаріального округу Львівської області. Проте, під час здійснення своїх законних прав щодо володіння та розпорядження спірним об?єктом нерухомого майна, позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» стало відомо про перебування вказаного майна під арештом на підставі: 1) постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 42071527, виданий 14.03.2014 року, видавник: Відділ державної виконавчої служби Сколівського районного управління юстиції Львівської області; постанова, про зняття арешту з майна, серія та номер: [NUMBER], виданий 22.02.2021 року, видавник: Солом?янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Номер запису про обтяження: 5028496 (спеціальний розділ); 2) постанови, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 39290583, виданий 12.08.2013 року, видавник: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області; заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер: б/н, виданий 12.08.2013 року, видавник: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, номер запису про обтяження: 2114250 (спеціальний розділ). З цього стає зрозуміло, що вказане обтяження унеможливлює, в повній мірі, реалізацію права власності позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» на вказане майно. Враховуючи вищевикладене, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» вбачає грубе порушення своїх прав, гарантованих чинним законодавством України, у зв?язку з дією вказаних обтяжень, зокрема принципу непорушності приватної власності, права вільно розпоряджатися своїм майном, тощо. Окрім того, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ», у зв?язку з накладенням арешту, несе збитки та негативні наслідки, оскільки модель отримання прибутку позивача полягає саме у продажу нерухомого майна на ринку вторинної нерухомості. Тобто, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» не зможе отримувати частину реального доходу від здійснення своєї господарської діяльності, на невизначений термін, у зв?язку з наявністю обтяження майна, що суттєво впливає на фінансове становище останнього. На майно законного власника - позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ», накладено арешт, який перешкоджає йому вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном, тому з метою усунення перешкод у володінні і розпорядженні майном власником (не стягувача у виконавчому провадженні) позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, - підсумовує свої міркування позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ». Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» до нього з участю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом звільнення її з-під арешту, не подав, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів. Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, своїм правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» до [PERSON] , з її участю і Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом звільнення її з-під арешту, не скористалась. Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, своїм правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» до [PERSON] , з її участю і Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом звільнення її з-під арешту, не скористалась. Третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», своїм правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» до [PERSON] , з її участю і Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом звільнення її з-під арешту, не скористалась. Заяви та клопотання учасників справи. Заразом із пред`явленням позову, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» подав клопотання провитребування від Солом`янського районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER], а також витребування від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчених копії матеріалів виконавчих проваджень № 42071527 та № 39290583. Заразом із пред`явленням позову, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» подав клопотання про розгляд справи без участі представника, за змістом якого ставиться питання про проведення всіх судових засідань без участі представника позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ». Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у порядку представництва, котре за довіреністю здійснює Роман Н.О. , сформувавши документ у системі «Електронний суд», 04.07.2024 року скерував у Сколівський районний суд Львівської області інформацію щодо витребуваних матеріалів виконавчого провадження № 42071527 та № 39290583 за відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), та у котрому повідомив, що надати більш детальну інформацію про хід виконання виконавчого провадження та копії матеріалів виконавчих проваджень не представляється можливим, в силу їх знищення за закінченням трирічного терміну зберігання. Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у порядку представництва, котре здійснює Цапенко С.М. , засобами поштового зв`язку 06.08.2024 року скерував у Сколівський районний суд Львівської області належно засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER]. Інших заяв чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень частин 6,7 ст. 187 ЦПК України, 18.06.2024 року було вжито заходів для отримання інформації з компетентних служб про зареєстроване місце проживання/перебування такої фізичної особи - відповідач а [PERSON] .. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 21.06.2024 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. сколе, Стрийський район, Львівська область, 05.08.2024 року, 10:30 год.. Задоволено клопотання позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» про витребування доказів. Витребувано від Солом`янського районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № [NUMBER]. Витребувано від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 42071527 та № 39290583. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 05.08.2024 року, з-поміж іншого, підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 30.09.2024 року о 12:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Залучено до участі у цій справі ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 30.09.2024 року, закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цю цивільну справу у відкритому судовому засіданні, котре відбудеться 07.11.2024 року о 11:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської областівід 07.11.2024 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі наявних матеріалів (доказів). Сторони, а також інші учасники провадження, належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначених підготовчого та судового засідань по їх справі, про що свідчать наявні у справі письмові докази цьому. Суд, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників та постановлення ухвали про заочний розгляд цієї справи, вважав за доцільне та можливе здійснювати розгляд даної справи за відсутності її учасників та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» за пред`явленими вимогами цивільного характеру, а також причетність відповідача [PERSON] до порушення таких прав зазначеного позивача, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» з однієї сторони і відповідачем [PERSON] з другої сторони, укладено в м. Сколе Львівської області договір іпотеки № MLL-602/26/2008 від 04.04.2008 року, з предметом іпотеки - земельною ділянкою площею 0,2064 га, кадастровий номер 4624583000:02:015:0074, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованою у с. Орявчик Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області з розміром боргових зобов?язань в сумі 63 017.76 доларів США . Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області Батлюк Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за № 566, із накладенням заборони відчуження означеної земельної ділянки до припинення цього договору іпотеки, ця заборона зареєстрована в реєстрі за № 567 (копія міститься у справі, а. с. 63-70). Відповідно до виконавчого напису, вчиненого 23.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. право вимоги за означеним вище договором іпотеки було придбано ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором про відступлення права вимоги від 07.06.2010 року, а строк платежу настав 24.06.2013 року, відтак запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,2064 га, кадастровий номер 4624583000:02:015:0074, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованою у с. Орявчик Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, в загальній сумі 69 849.49 доларів США (копія міститься у справі, а. с. 62). За інформацією з ВП-спецрозділ за виконавчим провадженням № 42071527, на підставі виконавчого напису від 23.07.2013 року № 5226, стан виконавчого провадження - завершено, боржником являвся відповідач [PERSON] , а стягувачем - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», у цьому виконавчому провадженні 14.03.2014 року старшим державним виконавцем Лисковою С.Я. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згодом, 19.11.2014 року, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування) (копія міститься у справі, а. с. 47-48). За інформацією з ВП-спецрозділ за виконавчим провадженням № 39290583, на підставі виконавчого напису від 23.07.2013 року № 5226, стан виконавчого провадження - закінчено, боржником являвся відповідач [PERSON] , а стягувачем - ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», у цьому виконавчому провадженні 12.08.2013 року старшим державним виконавцем Денисяк Т.Г. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згодом, 20.01.2014 року, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 ч. 1 ст. 49 (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС) (копія міститься у справі, а. с. 49-51). Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.08.2014 за єдиним унікальним номером судової справи 302/954/14-ц та номером провадження 2/302/286/14, позов ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість: по кредиту - 484 811 грн. 74 коп.; по нарахованим і не сплаченим відсоткам - 73 497 грн. 55 коп.; пеня - 63 025 грн.., всього стягнуто загальну суму 624 988 грн. 82 коп. (витяг з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 159). Постановою старшого державного виконавця Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Р.В. від 27.07.2015 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] про стягнення боргу у розмірі 560 009 грн. 29 коп. з боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису від 23.07.2013 року № 5226, стягувач ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», накладено арешт на все майно відповідача [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 72). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.02.2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 302/954/14-ц та номером провадження 2/302/2/20, заяву представника ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» про заміну стягувача по справі за єдиним унікальним номером 302/954/14-ц та номером провадження 2/302/286/14, задоволено. Замінено стягувача у виконавчому листі по вказаній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № LL-602/26/2008 від 04.04.2008 року, виданого на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.08.2014 року, яке набрало законної сили 06.09.2014 року, на його правонаступника - позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» (копія міститься у справі, а. с. 104-105). Постановою старшого державного виконавця Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Р.В. від 19.02.2021 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] про стягнення боргу у розмірі 560 009 грн. 29 коп. з боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису від 23.07.2013 року № 5226, стягувач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ», опісля надходження відповідної заяви стягувача та оскільки перші електронні торги з реалізації предмета іпотеки, які були призначені на 28.12.2020 року ДП «СЕТАМ» за допомогою системи електронних торгів арештованим майном - CETAM - https://setam.net.ua/auction (лот № 453783) - не відбулись (відсутність допущених учасників торгів), другі електронні торги з реалізації предмета іпотеки, які були призначені на 11.02.2021 року (лот № 462517) - не відбулись відсутність допущених учасників на адресу Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява представника стягувача-іпотекодержателя ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» з повідомленням про те, що стягувач-іпотекодержатель, відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку», після других торгів, що не відбулися, виявляє бажання придбати предмет іпотеки, а саме земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером 4624583000:02:015:0074, номер лоту 462517 за стартовою ціною 336 864 гривні, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, - постановлено передати майно земельну ділянку площею 0,2064 га, кадастровий номер 4624583000:02:015:0074, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованою у с. Орявчик Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 128-129). Свідоцтвом від 25.02.2021 рокуприватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Львівської області Батлюк Ю.П., на підставі акта про передачу майна стягувачу, складеного 19.02.2021 року старшим державним виконавцем Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р.В., посвідчено, що позивачу ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» належить на праві власності майно, що складається із: земельної ділянки площею 0,2064 га, кадастровий номер 4624583000:02:015:0074, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованою у с. Орявчик Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №523482 виданий 14.05.2008 року, оскільки майно не реалізовано/торги не відбулись і стягувач ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало відповідачеві [PERSON] . Це свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 159 (копія міститься у справі, а. с. 8). Постановою старшого державного виконавця Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цапенко С.М. від 15.11.2022 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] про стягнення боргу у розмірі 560 009 грн. 29 коп. з боржника [PERSON] на підставі виконавчого напису від 23.07.2013 року № 5226, повернуто виконавчий документ стягувачу ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» (заборона примусового виконання написів нотаріусів) (копія міститься у справі, а. с. 142-143). Відповідно до інформації про державну реєстрацію обтяжень за запитом кадастрового номеру 4624583000:02:015:0074, станом на 04.01.2024 року, існує три номери записів обтяжень: 1) 40725360; 2) 5028496 (спеціальний розділ); 3) 2114250 (спеціальний розділ) (міститься у справі, а. с. 9-11). Релевантні норми та джерела права, які застосовує суд при ухваленні даного заочного рішення. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу). Відповідно до ст. 317 та ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 і 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 203/3435/21 та номером провадження 61-5467св22 зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 643/3614/17 та номером провадження 14-479цс19 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частин 8 і 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. За змістом ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Згідно з ч. 5 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 905/386/18 та номером провадження 12-85гс19, зроблено висновок, що «при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна». Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту (ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, ст. 60 цього Закону в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно). Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 826/12775/15 та номером провадження 11-680апп19, та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року за єдиним унікальним номером судової справи 554/5912/19-ц та номером провадження 61-12594св21, від 08 грудня 2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 331/1383/20 та номером провадження 61-7109св22. Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ», як власником арештованого майна, вимоги про усунення перешкоди у здійсненні прав користування та розпорядження майном, шляхом скасування арешту з нерухомого майна, які виникли на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.03.2014 року у виконавчому провадженні № [NUMBER], що знаходиться у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка стала підставою для обтяження: 5028496 (спеціальний розділ) і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.08.2013 року у виконавчому провадженні № 39290583, що знаходиться у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка стала підставою для обтяження: 2114250 (спеціальний розділ), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогами немайнового характеру у розмірі 6 056 грн. і підтверджуються платіжною інструкцією № 284010582 від 06.06.2024 року, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь вказаного позивача з відповідача [PERSON] , оскільки позовні вимоги у цій справі підлягають до задоволення у повному обсязі. Доказів понесення сторонами цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, її матеріали не містять.

Outcome: approved