Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх сина, так як він продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , 2006 року народження, на даний час він навчається в Державному вищому навчальному закладі "Ужгородський національний університет", денної форми навчання, термін навчання до 30 червня 2026 року. Оскільки відповідач добровільно участі в фінансуванні навчання сина не бере, тому позивач просить про ухвалення рішення, яким стягнути на його користь аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 15000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання чи досягнення 23-річного віку. В судове засідання позивач не з`явилась, надав письмову заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав відзив, за яким просив задовольнити позовні вимоги частково з підстав, вказаних у ньому. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно положень ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно положень\~ст.13ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Відповідно до положень ст.51\~Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За положеннями ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно положень ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 СК України. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25 червня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 25 червня 2008 року(а.с.8). [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджено даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області 21 лютого 2006 року(а.с.6). На даний час [PERSON] є студентом другого курсу денної форми\~навчанняза ОС "Бакалавр" спеціальність 121 Інженерія програмного забезпечення, факультету інформаційних технологій Державного вищого навчального закладу "Ужгородський національний університет" до 30 червня 2026 року, що підтверджується даними довідки Державного вищого навчального закладу "Ужгородський національний університет" №40/24 від 16 лютого 2024 року(а.с.11). Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина - [PERSON] , 2006 року народження, тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджено даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виконкомом Новодавидківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 24 квітня 2010 року(а.с.28). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, про що свідчить свідоцтва про народження дітей серія [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.29-30). Розмір отриманого доходу відповідача [PERSON] за січень-червень 2024 року склав 0 грн., що підтверджено даними Державної податкової служби України Головне управління ДПС у Закарпатській області(а.с.31). З відзиву відповідача вбачається, що він отримує неофіційний дохід в розмірі 5000-6000 грн. щомісяця. [PERSON] на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, не одружений. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Суд звертає увагу на те, що сама по собі обставина того, що у відповідача з`явились ще діти, не може впливати на баланс рівності обов`язку батьків щодо дитини народженої від першого шлюбу, а лише може бути стимулюючою обставиною для відповідача вживати заходів щодо збільшення власних доходів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (висновок Верховного суду у постанові від 16 вересня 2020 року справа №565/2071/19). З огляду на викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та вважає, що розумним та таким, що буде відповідати інтересам дитини [PERSON] , стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини як такої, що продовжує навчання в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 22 квітня 2024 року, та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. При цьому, суд враховує, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років(постанова Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18; від 01 грудня 2021 року №753/20347/20). Відповідно до положень ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно положень п.3 ч.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивача звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено частково, отже судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог стягуються з відповідача в розмірі 403,73 грн.(5000/15000*1211,20грн.), а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial