Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за неналежне виконання зобов`язань за договором №61Р/01/2022 від 22.01.2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Люкс», який був укладений між сторонами. Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2023 року у справі №756/4902/23 стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» на користь [PERSON] кошти за вищевказаним договором та додатковою угодою у сумі 118 847,41 грн. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 27.06.2024 року рішення першої інстанції залишено без змін. Таким чином рішення суду першої інстанції набрало законної сили 27.06.2024 року. Позивача вказує, що лише 17.07.2024 року ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» сплатило позивачу кошти у сумі 118 847,41 грн. Позивач зазначає, що з огляду на умови договору №61Р/01/2022 від 22.01.2022, які передбачають відповідальність сторін за невиконання зобов`язання, у неї виникло право стягнути з відповідача з моменту виконання відповідачем основного зобов`язання втрати від інфляції та 3% річних за період з 14.03.2023 року по 17.07.2024 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, якою також позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, про що надала письмові пояснення. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 січня 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем укладено Договір № 61Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс». За умовами договору медичний заклад зобов`язався надати позивачу медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров?я України, яку позивачка зобов`язалася прийняти і сплатити послуги на умовах договору. (а.с. 7-10). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2023 року у справі №756/4902/23 стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» на користь [PERSON] кошти за вищевказаним договором та додатковою угодою у сумі 118 847,41 грн. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 27.06.2024 року рішення першої інстанції залишено без змін. Таким чином рішення суду першої інстанції набрало законної сили 27.06.2024 року. ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» виконано вищевказане судове рішення у добровільному порядку лише 17.07.2024 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 30.07.2024р. №UNQ1T344A1HSFUI1. Згідно п.9.1. Договору №61Р/01/2022 від 22.01.2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Люкс» (надалі - Договір), за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами цього Договору. Згідно з п. 10.1 Договору може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. Протягом 5 робочих днів з моменту з моменту розірвання/припинення Договору пацієнту (позивачці) повертається сплачена за Договором сума. Позивач звернулася до відповідача із письмовою заявою від 20.02.2023 року, в якій ставилася вимога про повернення сплачених грошових коштів, яку він отримав засобами поштового зв`язку 27.02.2023 року. Відповідно до вищевказаних пунктів договору, останній вважається розірваним/ припиненим з 07.03.2023р., а строк виконання грошового зобов`язання у відповідача на користь позивача виникає з 14.03.2023 року. При цьому, як встановлено судом, відповідач виконав основне грошове зобов`язання лише 17.07.2024 року. Суд погоджується із доводами позивача, про те, що факт неналежного виконання відповідачем умов Договору підтверджується вищезгаданим рішенням суду, виконання якого ним затягувалося з використанням процесуального права на апеляційне оскарження. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних аж до повного виконанню грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припинив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).? Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за період з 14.03.2023р. по 17.07.2024р. у сумі 8 787,44 грн., та 3% річних у сумі 4 536,91 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3 500,00 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн. Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 337,12 грн. На підставі викладеного, ст. 525, 526, 527, 625 ЦК України,

Outcome: approved