Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 11 грудня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за відповідним актовим записом №122. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 11 грудня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Підставою звернення з даною заявою до суду є та обставина, що відповідач не бажає у добровільному порядку подати заяву до відділу державної реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними як подружжям, несумісність характерів, різні погляди на життя. Сімейні відносини між ними припинені, спільним побутом не пов`язані, взаємні права та обов`язки відсутні. Просить суд не встановлювати строку для примирення сторін, оскільки вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляду справи без її участі, не заперечувала проти заочного рішення, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, відзиву на позовну заяву не подавав, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи, оскільки на те наявні всі підстави. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи судом за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №122 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Обставини, на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Доказів зворотнього у суду немає та такі обставини відповідачем не оспорювались. Застосовуючи норми матеріального права, суд виходить з такого. Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. На підставі наведеного, враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є неможливим, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved