Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та відповідно до позовних вимог просив суд стягнути з відповідача МТСБУ на свою користь суму коштів в розмірі 58992 грн. 94 коп. в порядку регресу, а також 2 949 грн. 95 коп. моральної шкоди, що складає 5% від суми матеріальних збитків. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2021 р. його було визнано винним в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3- х років позбавлення волі , з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України позивача було звільнено від відбуття покарання з встановленням іспитового строку строком на 3 роки з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України. Також відповідно до даного вироку було задоволено частково цивільний позов потерпілої [PERSON] та з позивача на її користь було стягнуто 58992 грн. 94 коп. матеріальних збитків заподіяних злочином, а також з позивача на користь потерпілої [PERSON] було стягнуто 50 000 грн. моральної шкоди. Даний вирок був залишений без змін Постановою ВС від 22 червня 2023 р. та набрав законної сили та на даний час перебуває на виконанні. На момент ДТП ( вчинення кримінального правопорушення) 15.02.2020 р. цивільно - правова відповідальність позивача була застрахована в ТЗДВ «СК «Київ Ре», що підтверджується полісом №АО/101993 від 31.05.2019 р., відповідно до якого ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого складав 200000 грн., а ліміт за спричинення матеріальної шкоди складав 100000 грн. Позивач виконав вимоги суду та відшкодував потерпілій [PERSON] суму матеріальної шкоди, що була визначена Галицьким районним судом м. Львова від 23.11.2021 р., вказаного вище. З врахуванням того, що ТзДВ «СК «Київ Ре» анульовано ліцензію від 11.07.2019 р. та виключено з членів МТСБУ в зв`язку з чим до розгляду кримінального провадження повинно було бути залучено МТСБУ в якості цивільного відповідача, але позивачу було відмовлено в задоволенні клопотань про залучення МТСБУ, в зв`язку з чим остання не виконала покладені на неї обов`язки передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів». 29.11.2023 р. по даній справі було відкрито провадження та розгляд справи було постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 4 березня 2024 р. ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва було постановлено проводити розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Моторно-транспортного страхового бюро України, третя особа: [PERSON] про відшкодування коштів - проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання від представника відповідача були надані письмові пояснення в яких представник позивача просив суд відмовити з в задоволені позову в повному обсязі, наголошуючи на тому, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах законодавства та є безпідставними, крім того у відповідача відсутня інформація щодо банкрутства ТзДВ «СК «Київ Ре» та вимоги позивача не відносяться регламентних виплат, крім того представник відповідача вказує на те, що позивач в рамках кримінального провадження був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення та мав статус обвинуваченого. Представник позивача просив слухати справу у відсутність представника відповідача. Третя особа в зал судового засідання не з"явилася. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позову в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, стверджуючи при цьому, що під час розгляду кримінального провадження судами були порушені права позивача, який був обвинуваченим в раках кримінального провадження, не залучено до розгляду МТСБУ як цивільного відповідача, що вплинуло на права позивача та з нього було стягнуто матеріальну шкоду, яка була заподіяна потерпілій стороні, а у відповідності до вимог закону дані збитки повинні відшкодовувати страхові компанії, а вразі їх банкрутства МТСБУ. Але при цьому представник відповідача не надав до суду доказів відшкодування матеріальної шкоди позивачем потерпілій [PERSON] . Також в ході судового розгляду представник позивача не обґрунтував вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5% від розміру майнових вимог та в чому дана шкода полягає. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.11.2021 р. позивача [PERSON] було визнано винним в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3- х років позбавлення волі , з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України позивача було звільнено від відбуття покарання з встановленням іспитового строку строком на 3 роки з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України. Також відповідно до даного вироку було задоволено частково цивільний позов потерпілої [PERSON] та з позивача на її користь було стягнуто 58992 грн. 94 коп. матеріальних збитків заподіяних злочином, а також з позивача на користь потерпілої [PERSON] було стягнуто 50 000 грн. моральної шкоди. Даний вирок був залишений без змін відповідно до ухвали Львівського апеляційного суду від 24.10.2022 р., Постанови ВС від 22 червня 2023 р. , набрав законної сили та на даний час перебуває на виконанні. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Цивільно - правова відповідальність позивача була застрахована в ТЗДВ «СК «Київ Ре», що підтверджується полісом №АО/101993 від 31.05.2019 р., відповідно до якого ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого складав 200000 грн., а ліміт за спричинення матеріальної шкоди складав 100000 грн. Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. Статтею 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що регламентна виплата, що здійснюється МТСБУ відповідно до пунктів 1-3 і 5 частини першої статті 43 цього Закону, обмежується страховими сумами, встановленими відповідно до законодавства на день настання страхового випадку. У разі якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно шкоду життю, здоров`ю та/або майну декількох потерпілих осіб і страхової суми недостатньо для відшкодування шкоди таким особам у повному обсязі, страхова (регламентна) виплата здійснюється у межах страхової суми пропорційно до розміру шкоди, заподіяної кожній потерпілій особі, яка звернулася за страховою виплатою протягом 30 днів після дорожньо-транспортної пригоди. Частиною 7 статті 34 даного Закону передбачено, що Страхова (регламентна) виплата здійснюється безпосередньо потерпілій особі, іншій особі, яка має право на її отримання, її спадкоємцю чи правонаступнику, їхнім законним представникам або погодженим з ними особам, які проводять чи провели лікування потерпілої фізичної особи, особі, яка здійснила витрати на лікування потерпілої фізичної особи, особі, яка здійснює чи здійснила ремонт транспортного засобу, шляхом переказу на банківський (платіжний) рахунок відповідної особи. Як убачається з матеріалів справи, що позивач у встановленому законом порядку страховика ТзДВ «СК «Київ Ре» чи МТСБУ про настання страхового випадку не повідомляв, також до відповідача з відповідною заявою не зверталася потерпіла особа . Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положення ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України в зв`язку з його необґрунтованістю Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed