Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить визнати\~за нею,\~право власності\~на 1/2\~частину квартири,\~загальною площею\~40,8\~кв.\~м,\~житловою площею\~26,1\~кв.\~м.,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .Стягнути з відповідача, [PERSON] , на її користь понесені нею судові витрати по справі. Вимоги мотивує тим, що з метою проживання їхньої родини у власному житлі, за спільні кошти сторонами у спільну сумісну власність було набуте нерухоме майно. Житло набуте у власність на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1994, виданого 23.09.2015. У цій квартирі сторони проживали весь час до того моменту, коли відповідач без згоди зняв її із зареєстрованого місця проживання (перебування), а саме 04.09.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та письмовою відповіддю Кропивницької міської ради від 06.10.2023 року на звернення позивача щодо правомірності зняття з реєстрації місця проживання. У вересні 2023 року відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Розгляд справи призначено на 01.12.2023 року в приміщенні Кіровського районного суду м. Кіровограда і проти даного позову позивачка не заперечувала, оскільки їй стало відомо про подружню зраду відповідача, відтак продовження спільного життя і збереження шлюбу є неможливим. На даний час вказана квартира знаходиться в одноособовому фактичному володінні у відповідача. При цьому, в квартирі залишаються особисті речі позивача, однак потрапити туди вона не може, так як відповідач перешкоджає їй користуватись вказаним житлом, замінив вхідні замки, а спроби добровільно врегулювати питання розподілу спільного майна, не знайшли логічного завершення. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. 14.10.2024 представник позивача подала уточнену заяву, в якій просить визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 26,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . А також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 26,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У порядку поділу спільного майна подружжя залишити у власності [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 26,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати по справі, у виді судового збору, покласти на відповідача. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Павелко І.Л. для розгляду справи. Ухвалою судді від 17\~листопада 2023\~року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання . Ухвалою суду від 20\~листопада 2023\~року витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Драної Ірини Валентинівни належним чином завірену копію договору купівлі-продажу квартира [ADDRESS] ,серія та номер:1994, від 23.09.2015 року. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, судові витрати просить покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлялася, належним чином. Засвлухавши пояснення позивачки її представника, дослідивши матеріали справи суд находить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період\~шлюбу сторін\~вони придбали квартиру загальною площею 40,8 кв. м, житловою площею 26,1 кв. м, що знаходиться за адресою: \~ \~ \~ \~ [ADDRESS] , , однак згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 1954, виданого 23.09.2015 приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В. власником квартири являється відповідач, [PERSON] . Виходячи зі змісту ст. 60 СК України і ст. 368 ЦК України можна дійти висновку, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено договором або законом. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1ст. 61 СК України). У силу ст. ст.69, 70 СК України, ч. 2 ст.370, ч. 2 ст.372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25 листопада 2015 року по справі № 6-2333цс15, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:\~ час набуття такого майна;\~ кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);\~ мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Нормами статті 60 СК України вважається застосованою правильно, як що набуття майна відповідає цим критеріям. Так, вищезазначена квартира набута позивачем спільно з відповідачем в період шлюбу для спільного проживання, ведення спільного господарства, тому є об`єктом спільної сумісної власності, а відтак підлягає поділу, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на частину вказаного майна та змінивши таким чином режим зі спільної сумісної власності подружжя на цей об`єкт на режим спільної часткової власності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, врховуючи, що спірна квартира була набута сторонами під час перебування у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, тому суд приходить до грунтовного висновку щодо задоволення вказаних позовних вимог. Згідно ст. ст.134,141\~ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 4\~930 грн. на користь держави. На підставі ст. ст. 60, 61, 70 СК України ст.15,358,361 ЦК України,

Outcome: approved