Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла його мама [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно: частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; грошові вклади з належними відсотками та усіма видами компенсацій в ТВБВ №10022/066 філії Хмельницького облуправління AT «Ощадний банк» відкритих у відділенні ТВБВ № [NUMBER] на рахунках №№ [NUMBER] , [NUMBER] . З метою врегулювання питання щодо поділу спадщини після смерті [PERSON] . приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняком О.М. (далі по тексту приватний нотаріус), був посвідчений Договір про поділ спадщини від 21.03.2024 за №521 між [PERSON] та [PERSON] , які будучи в рівних частинах спадкоємцями за законом майна [PERSON] , яка померла [INFO] , за взаємною згодою вирішили, що у власність [PERSON] переходить: 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; у власність [PERSON] переходять грошові вклади з належними відсотками та усіма видами компенсацій в ТВБВ №10022/066 філії Хмельницького облуправління AT «Ощадний банк» відкритих у відділенні ГВБВ №3205 на рахунках №№ [NUMBER] , [NUMBER] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] ,\~однак нотаріус\~відмовив у\~зв`язку з\~відсутністю правовстановлюючих\~документів на\~вищевказане майно.В зв`язку із чим звертається з даним позовом до суду. Ухвалою від 21.05.2024 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 20.08.2024 залучено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Дунаєвецьку міську раду. 04.09.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Вказав, що померла його мати, йому потрібно отримати право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що залишився після смерті матері за адресою: [ADDRESS] , рік забудови якого - 1990. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Дунаєвецької міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив, в якому просить проводити розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] являється спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом 1-ої черги як син, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] як дочка померлої, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Зазначене підтверджується копією спадкової справи №59-2012, заведеної після смерті [PERSON] 21.03.2024 приватним нотаріусом видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом за р.№522, після померлої [INFO] [PERSON] , яке складається з частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою Хмельницької області 16.02.1999 р. за р.№2-117, зареєстрованого в Дунаєвецькому МКП «Інвентарбюро» 16.02.1999 року в реєстровій книзі за №10-1833. Також приватним нотаріусом посвідчений договір про поділ спадщини від 21.03.2024 за №521 між [PERSON] та [PERSON] , які будучи в рівних частинах спадкоємцями за законом майна [PERSON] , яка померла [INFO] , за взаємною згодою вирішили, що у власність [PERSON] переходить: 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; у власність [PERSON] переходять грошові вклади з належними відсотками та усіма видами компенсацій в ТВБВ №10022/066 філії Хмельницького облуправління AT «Ощадний банк» відкритих у відділенні ГВБВ №3205 на рахунках №№ [NUMBER] , [NUMBER] . Постановою приватного від 21.03.2024 року №119/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно. В 1999 році відділом архітектури та будівництва Дунаєвецької райдержадміністрації складено на ім`я [PERSON] будівельний паспорт на будівництво узаконення збудованого приміщення під житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до Рішення виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради від 21.10.1999 р. за №1721, [PERSON] , отримала дозвіл на узаконення збудованого приміщення на власній садибі по [ADDRESS] з виділенням окремого номера по [ADDRESS] . Згідно довідки Дунаєвецького КП «Інвентарбюро» від 08.04.2024 №205 акт про завершення будівництва домоволодіння в [ADDRESS] не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною (міською) радою на прізвище [PERSON] не видавалося. За замовленням [PERSON] 29.03.2024 КП «Інвентарбюро» Дунаєвецької міської ради складено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, який знаходиться по [ADDRESS] . Рік забудови - 1990 рік. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї. Як роз`яснено в листі ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.1) умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Окрім загального\~кола обставин,\~які встановлюються\~судом при\~вирішенні всіх\~спорів про\~право на\~спадкування,\~при вирішенні\~спорів про\~визнання права\~власності на\~спадкове нерухоме\~майно судам\~необхідно з`ясовувати,\~в тому\~числі: правовий\~режим земельної\~ділянки,\~на якій\~розташоване спірне\~нерухоме майно\~(будинок,\~споруда); чи\~отримано спадкодавцем\~дозволи на\~спорудження будинку,\~чи затверджено\~проект на\~спорудження будинку; коли\~спадкодавцем було\~завершено спорудження\~будинку; чи\~дотримано при\~будівництві проекту\~на спорудження\~будинку,\~вимог державних\~протипожежних,\~санітарних норм; чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Як зазначено в позовній заяві, наведених вище документах, доданих до позову та підтверджено позивачем в судовому засіданні зазначений будинок збудовано в 1990 році. Відповідно до п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Згідно п.12 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що є додатком № 1 до Інструкції, передбачено серед таких правовстановлюючих документів акт відводу установам, підприємствам і організаціям земельної ділянки для будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) в експлуатацію. Відповідно до ч.2\~ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч.3 ст.3 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Правовідносини щодо будівництва будинків і набуття прав на них до 05.08.1992 регламентувалися нормами\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до\~ст.86 ЦК УРСР,\~що діяв на час виникнення спірних правовідносин право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Статтею 105\~ЦК УРСР\~1963\~року передбачено, що самовільним будівництвом є будівництво, переобладнання, прибудова житлового будинку, господарських та побутових будівель та споруд без належно затвердженого проекту або з суттєвим відступленням від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм та правил. Самочинне будівництво не породжує право власності на об`єкт будівництва. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із\~Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~встановлено, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Вказаний Закон набрав чинності з 12 березня 2011 року. У п.9 Розділу V "Прикінцеві положення" цього Закону передбачено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об`єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення. У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. В 1999 році відділом архітектури та будівництва Дунаєвецької райдержадміністрації складено на ім`я [PERSON] будівельний паспорт на будівництво узаконення збудованого приміщення під житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Таким чином, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі №607/16873/18. У матеріалах справи відсутні докази виготовлення технічного паспорта на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] за результатом його технічної інвентаризації на час завершення будівництва (1990 рік). Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, який знаходиться по [ADDRESS] на замовлення [PERSON] виготовлений лише 29.03.2024. При цьому згідно довідки Дунаєвецького КП «Інвентарбюро» від 08.04.2024 №205, акт про завершення будівництва домоволодіння в [ADDRESS] не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною (міською) радою на прізвище [PERSON] не видавалося. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради від 21.10.1999 №172 дозволено [PERSON] узаконити збудоване житлове приміщення на власній садибі по [ADDRESS] з виділенням окремого номера по [ADDRESS] . Однак суд критично відноситься до вищевказаного рішення та не може ним обґрунтовувати недотримання встановленого законодавством порядку набуття права власності на нерухоме майно. Зазначене «узаконення» не обгрунтоване жодною нормою права, не зазначено порядок такого і воно не може суперечити наведеним вище положенням законодавства. При цьому відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки. За сталою практикою Верховного Суду однією з підстав для відмови в задоволенні позову може бути зловживання матеріальними правами, а право на судовий захист не може використовуватись з метою захисту права всупереч положенням законодавства, в даному випадку щодо порядку набуття права власності на нерухоме майно. Згідно зі\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, і які в розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України\~повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для визнання права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] за позивачем, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed