Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

30.04.2024 року представник АТ «А-БАНК» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.08.2018 року у розмірі 40487 грн. 79 коп., а також суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не прибув, натомість у позовній заяві, а також в одночасно поданому з нею клопотанні просив суд проводити розгляд даної справи за відсутності представника АТ «А-БАНК», зазначивши, що позовні вимоги він підтримує з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Крім того вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутність на адресу суду не надходило. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 01.11.2024 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що 31.08.2018 року [PERSON] , тобто відповідач по даній справі, приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачем було ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку (а.с.10). Таким чином, відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Щодо зміни кредитного ліміту в подальшому банк керувався п.п.2.1.1.2.2 - 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Представник позивача посилається на те, що АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Натомість відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, чим, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала. Як зазначає представник позивача, у зв`язку із наведеними в позовній заяві порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.03.2024 року має заборгованість 40487 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 37321 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом; 3166 грн. 19 коп. - заборгованість за відсотками; 00 грн. 00 коп. штрафи, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, який долучено до матеріалів справи (а.с.7-9). Також представник позивача вказує на те, що банк неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання, проте на даний час остання продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-БАНК». Отже, не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушила вимоги норм законодавства та умови кредитного договору. Суд констатує, що відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як визначено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору. В ст.612 ЦК України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. У відповідності\~до вимог\~ч.ч.1,\~2\~ст.625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, як зазначено вище, станом на 28.03.2024 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «А-БАНК» за кредитним договором №б/н від 31.08.2018 року у розмірі 40487 грн. 79 коп. Отже,\~в даному\~випадку відповідач\~порушила умови кредитного договору, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Встановлені судом обставини не спростовані в судовому засіданні відповідачем по справі [PERSON] , оскільки будучи належним чином повідомленою рекомендованою кореспонденцією, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання остання повторно не прибула. Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ «А-БАНК» підлягає до задоволення. Крім того, у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при\~подачі до\~суду позову\~про стягнення\~з відповідача\~заборгованості в\~сумі 40487 грн. 79 коп. сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення №6005315404245 від 28.03.2024 року (а.с.6). Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову АТ «А-БАНК», з відповідача в користь позивача слід стягнути 3028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved