Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

11.07.2016 року позивач звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до відповідача та просить усунути перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] , шляхом вселення. В обґрунтування позову вказує, що між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був укладений шлюб, що був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві 08.10.1987 року про що зроблено актовий запис №5336, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.02.2016 року. [INFO] у подружжя народилася донька - [PERSON] ( прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ). Перебуваючи в шлюбі подружжям було придбано 23.07.2006 року житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 204,3 кв.м. Право власності на дане домоволодіння, згідно договору куплі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. 23.07.2006 року, оформлено на ім`я відповідача [PERSON] . Вказує, що вони з 2007 року проживали відповідачем у житловому будинку [ADDRESS] . Вказує, що з 04.03.2016 року позивач не має можливості потрапити до своєї власності та фактичного місця проживання через незаконні дії її чоловіка [PERSON] , який змінив вхідні замки на воротах садиби та вхідних дверях до будинку та виставив охорону. Посилається, що наявність перешкод у користуванні спірним будинком підтведжується висновком старшого інспектора сектору у складі відділу Солом`янського управління поліції у м. Києві майора поліції Турченка А.В. від 07.04.2016 року по заявах [PERSON] про вчинення злочину від 04.03.2016 року та 15.03.2016 року зареєстрованих в ЄО за №18620 від 15.03.2016 року. З огляду на викладене вище, просить позов задовольнити. 12.07.2016 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14.07.2016 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 12.07.2016 відповідачем подана апеляційна скарга на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2016 року про відкриття провадження у зв`язку з недотриманням правил підсудності. 16.07.2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] відхилено. Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2016 року залишено без змін. 27.04.2017 року ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва зупинено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення до набрання законної сили рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права особистої приватної власності, що знаходиться на розгляді у Шевченківському районному суді м.Києва. 10.09.2024 року ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, відновлено та продовжено розгляд справи у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилася. Причини неявки не повідомила. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просив у позові відмовити в повному обсязі. Враховуючи викладене вище суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає її розгляду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.11.2006 року на підставі договору купівлі продажу житлового будинку [PERSON] придбав будинок під [ADDRESS] . 08.10.1987 року між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був укладений шлюб, що був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві 08.10.1987 року про що зроблено актовий запис №5336, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.02.2016 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/6326/16-ц від 21.10.2016 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року визнано мирову угоду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ майна за якою в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зокрема, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 301,4кв.м., а провадження у даній справі закрито. Вказана вище ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року набрала законної сили. Таким чином, у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 301,4кв.м. визнано за [PERSON] відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2024 року. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частинами першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Аналізуючи наявні у справі докази та враховуючи те, що спірний будинок в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за відповідачем та відповідно одноособово належить відповідачу, суд вважає, що правові підстави для вселення позивача,як співвласника у домоволодіння за [ADDRESS] , відсутні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог,як необгрунтованих. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Тому відсутні правові підстави для відшкодування судових витрат відповідачем.

Outcome: dismissed