Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 20000,00 грн. та судові витрати. стислий виклад позиції сторін В обґрунтування позову позивач вказує, що 23.02.2023 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 1160-7006. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачеві кредит в розмірі 4000,00 грн для задоволення особистих потреб, строк кредитування 300 днів, базовий період (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплатити відсотки за користування кредитом) - 18 календарних днів, знижена процента ставка 2,50 % в день, стандартна процентна ставка - 3,00 % в день. Відповідач умови договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка нею у добровільному порядку не погашена. Станом на 25.06.2024 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору, складають грошову суму у розмірі 39640,00 грн, що складаються з суми простроченої заборгованості за кредитом 4000 грн, суми простроченої заборгованості за нарахованими процентами 35640,00 грн. Разом з тим позивачем прийнято рішення про застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та частково списано заборгованість позичальнику в розмірі 19640,00 грн, а тому позивач просить стягнути неповну суму заборгованості а саме: 20000,00 грн, що складаються з суми простроченої заборгованості за кредитом 4000 грн, суми простроченої заборгованості за нарахованими процентами 16000,00 грн, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом про стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою надіслав до суду клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення Відповідачка не скористалась правом подати відзив. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не подавала. При цьому [PERSON] належним чином повідомлялась про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Направлене на її адресу рекомендоване повідомлення повернуте до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідно, що є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17). Оскільки відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою судді від 16.08.2024 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником позивача 15.08.2024, разом з позовною заявою надіслав до суду клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо винесення заочного рішення Ухвалою судді від 07.10.2024 відкладено судове засідання 01.11.2024 проведено розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Судом встановлено, підтверджується доказами, поданими стороною позивача, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи [NUMBER] від 01.08.2013, видане Національним банком України (а.с. 42, 43). 23.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", Код ЄДРПОУ: 38548598 і фізичною особою [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1160-7006 (а.с. 10-15). Цей Договір разом із Правилами складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови Договору та надання кредиту з яким Позичальник був попередньо ознайомлений (п. 10.1. Кредитного Договору). Кредитний договір у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А5330, для підписання Договору № 1160-7006 від 23.02.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Суд звертає увагу, що такі письмові докази є належним та допустимим, та оцінюються судом в світлі положення ч. 3 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», за яким якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Згідно приписів статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, хоча такий не містить електронного підпису або електронного цифрового підпису в розумінні положень Закону України «Про електронний цифровий підпис». Надані стороною позивача докази (примірник Договору, Паспорту споживчого кредиту, правила надання споживчих кредитів, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення вартості кредиту для споживача) в паперовій формі суд визнає належними та допустимими.. Укладання у такий спосіб кредитного договору між Позивачем та Відповідачем відбулося за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем TOB «УКР КРЕДИТ Ф1НАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і як у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. На офіційному веб-сайті ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Для безпосереднього оформлення кредиту Відповідач в ITC обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином, без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19(провадження № 61-16243св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20 (провадження № 61-2904св21). Відповідно до умов Договору про відкриття кредитної лінії від 23.02.2023 № 1160-7006 (п. 2.1, 2.2, 2.3, 4.1, 4.3, 4.4, 4.6, 4.8, 4.9, 4.10, 5.3, 5.3.1) Кредитодавець взяв на себе зобов`язання відкрити невідновлювальну кредитну лінію на умовах строковості, платності, зворотності, для задоволення особистих потреб позивальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти на наступних умовах: сума кредиту - 4000,00 грн; строк кредитування 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 19.12.2023, орієнтовна вартість кредиту 40000,00 грн, реальна річна ставка 1139965,00 % річних, тип процентної ставки - фіксована, є пільгова та знижена ставка, стандартна процентна ставка - 3% річних за кожен день користування кредитом, пільгова та знижена - 2,50 %; для мінімізації загальних витрат позичальника рекомендовано здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування - 09.03.2023. Відповідно до Таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1160-7006 (графік платежів за договором) який містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування Кредитом із зазначенням Термінів платежу, сума Кредиту становить 40000,00 грн та включає в себе проценти за користування Кредитом у розмірі 36000,00 грн, реальна річна процентна ставка становить 1139965,00 % річних. Такий доказ містить відмітку про підписання відповідачем за допомогою одноразовим цифровим ідентифікатором А5330 (а.с. 25). Такі ж положення щодо істотних умов Договору містяться в Паспорті споживчого кредиту, який підписано відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, номер пароля А5330 (а.с. 23-24). Підписавши 23.02.2023 Кредитний договір, [PERSON] взяла на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит, проценти за користування кредитом, в порядку, передбаченому цим договором. Як встановлено судом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання перед Відповідачкою за Кредитним договором виконало та надало їй 23.02.2023 кредит в сумі 4000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідачки № [NUMBER] , що підтверджено листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 01.07.2024 довідкою про перерахування суми кредиту виданою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», які доповнюють один одного та відповідають іншим дослідженим судом доказам (а.с. 34, 26 - 33). Стороною Позивача доведено, що кредитні кошти Відповідачці перераховувалися у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Видача коштів за кредитним договором здійснювалась за допомогою системи liqPay АТ «Приват Банк» на підставі договору № 4010 від 02.12.2019. До матеріалів позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором (довідка про укладений договір), відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту [PERSON] за договором № 1160-7006 від 23.02.2023, станом на 25.06.2024 становить 40000,00 грн та складається з: заборгованість за відсотками - 36000,00 грн, основний борг - 4000,00 грн. Слід вказати, що вимога позивача про стягнення меншої суми - 20000 грн, у зв`язку з застосуванням програми лояльності та часткового списання боргу, відповідає принципу диспозитивності. Відповідачка всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку встановленого в Кредитному договорі. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також як встановлено, відповідачка [PERSON] жодної оплати на рахунок Кредитора не здійснювала, що підтверджується Розрахунком заборгованості за Кредитним договором (а.с. 38-41). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що Кредитний договір № 1160-7006 від 23.02.2023 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про споживче кредитування», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». За встановлених судом обставин, матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» по стягненню заборгованості за Кредитним договором № 1160-7006, а тому позовні вимоги позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з відповідача [PERSON] 20000,00 грн ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення. При цьому суд зауважує, що суд позбавлений можливості проаналізувати аргументи відповідачки, зокрема і щодо розміру заборгованості, оскільки вона таких суду не надала. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч. 1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна заява подавалась Позивачем до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", то за подання цієї позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, визначений в підпункті 1) п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та розрахований з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 зазначеного Закону, тобто, із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8. Відтак, розмір судового збору, який було сплачено Позивачем за подання цієї Позовної заяви складає 2422,40 гривень: 3028,00 грн. (ставка судового збору, визначена в підпункті 1) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») х 0,8 (понижуючий коефіцієнт, встановлений ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 2422,40 грн.

Outcome: approved