Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Адвокат Мацола Аліна Володимирівна в інтересах [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме: 1) заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання, а саме у будинку , що перебуває у користуванні [PERSON] , який має окремий вхід та є відокремленим від будинку батьків за адресою [ADDRESS] ; 2) обмежити [PERSON] спілкування зі мною [PERSON] та моїми неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вимоги заяви мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, проживають на одній земельній ділянці, в одному подвір`ї, однак в різних будинках. [PERSON] систематично вживає алкогольні напої та вчиняє сварки, виражається нецензурною лайкою, веде антисоціальний спосіб життя, вчиняє психологічне та фізичне насилля по відношенню до заявниці [PERSON] та її неповнолітніх дітей, неодноразово притягувалась до юридичної відповідальності (адміністративної та кримінальної) внаслідок даної поведінки. Однак, [PERSON] продовжує вживати алкогольні напої та вчиняти по відношенню до заявниці та її неповнолітніх дітей психологічне та фізичне насилля, постійно погрожує, пошкоджує майно заявниці. Таким чином, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] та її неповнолітніх дітей, заявниця просить суд застосувати до [PERSON] обмежувальний припис. В судове засідання заявниця [PERSON] , її представник [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, що не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи проведено у відсутності учасників, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, проживають на одній земельній ділянці, в різних будинках. [PERSON] систематично вчиняє психологічне та фізичне насилля по відношенню до заявниці [PERSON] та її неповнолітніх дітей, неодноразово притягувалась до юридичної відповідальності (адміністративної та кримінальної) внаслідок даної поведінки. Станом на сьогоднішній день [PERSON] продовжує вчиняти по відношенню до заявниці та її неповнолітніх дітей психологічне та фізичне насилля, пошкоджує майно заявниці. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частина 2 ст. 27 Конституції України закріплює, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За положеннями статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. У частинах 3, 4 статті 26 цього Закону зазначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.01.2020 у справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19) під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Враховуючи те, що заінтересована особа неодноразово вчиняла відносно заявниці та її дітей домашнє насильство у формі психологічного та фізичного насильства, враховуючи надані заявником докази, суд дійшов висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці, тому заява підлягає частковому задоволенню. З приводу вимог заявниці про заборону [PERSON] перебувати у місці спільного проживання, а саме у будинку, що перебуває у користуванні [PERSON] , суд констатує, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Доказів поділу земельної ділянки, присвоєння різних поштових адрес будинкам суду не надано, а тому задоволення даної вимоги порушуватиме право заінтересованої особи щодо користування власним житлом. Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (щодо вчинення домашнього насильства) має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані з протиправною поведінкою останнього. Суд вважає необхідним видати обмежувальний припис, яким обмежити\~ спілкування [PERSON] із заявницею та її дітьми на строк шість місяців, який на думку суду є достатнім заходом, спрямованим на забезпечення безпеки постраждалої особи.\~

Outcome: partial