Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 07.08.2013 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630012811 (далі -договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов?язаний достроково виконати всі боргові зобов?язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 81 090,66 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 має заборгованість за договором у розмірі 81 090 грн. 66 коп., яка складається з наступного: 51 459 грн. 84 коп. заборгованість за кредитом, 94 грн. 77 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 27 951 грн. 17 коп. заборгованість по простроченому тілу кредиту, 1 584 грн. 88 коп. - відсотки на прострочене тіло кредиту. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у розмірі 81 090 грн. 66 коп. за кредитним договором від 07.08.2013, а також судовий збір. Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. [PERSON] надіслав до суду відзив, в якому зазначив, що позивачем не надано належних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, які б підтверджували виникнення кредитних відносин між ним та банком, а саме: у матеріалах справи відсутній кредитний договір за номером № 630012811, відповідно, будь-які нарахування за тілом кредиту чи за відсотками є недопустимим. Банком долучено Анкету-Заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк», проте цей документ не може вважатись договором № 630012811, в той час як розрахунок заборгованості, який долучено у додатки, сформований саме за цим договором якого, по факту, не існує). Крім того, зазначив, що копії наданих банком документів є нечитабельними та неможливо ознайомитись достовірно з викладеною там інформацією. У відзиві також зазначав, що розрахунки суми заборгованості позивачем необґрунтовані. Крім того, з доданих банком документів вбачається те, що банку стало відомо про припинення сплати ним коштів ще у серпні 2019 року, однак з позовом до суду банк звернувся лише 29.03.2024, тобто з пропуском строку позовної давності, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 07.08.2013 [PERSON] було підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум» (далі - анкета-заява) (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За визначенням ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Згідно з положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження заявлених вимог надав до суду копію Анкети - заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум» (а.с. 6). Також позивачем надано додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.6), копії документів (а.с. 7-8), розрахунок заборгованості за кредитним договором № 630012811 (а.с.9), однак кредитного договору № 630012811 не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У порушення вищезазначених вимог позивачем до позовної заяви не додано угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630012811, на яку позивач посилається в тексті позовної заяви та у зв`язку з невиконанням якої у відповідача утворилася заборгованість. Однак, інформація про паспорт споживчого кредиту та умови кредиту у вказаній анкеті-заяві відсутня. Таким чином, доказів того, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 630012811 від 07.08.2013, внаслідок якого у [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 81 090 грн. 66 коп. суду не надано. У зв`язку з тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав викладених в позовній заяві, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed