Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом, в якому вказувала, що з 13 серпня 2003 року до 15 липня 2008 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . 05 квітня 2023 року син досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за заочною формою. Строк закінчення навчання [INFO] . У зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батьків. Проте відповідач належної та достатньої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Посилаючись на те, що [PERSON] є працездатною особою, має дохід, інших осіб на утриманні не має, а тому позивачка вважала, що відповідач має змогу та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення сином 23 років. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судовому засіданні, яке проводилося без участі відповідача [PERSON] , його представник [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що позивачка не довела жодними доказами наявність у сина потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Зокрема, не надала суду будь-яких доказів щодо наявності в Кирила витрат на проїзд, навчання, проживання, не зазначила їх розміру, не надала відповідних розрахунків. Також вказував на ненадання позивачкою доказів наявності у батьків можливості надавати таку допомогу, а також неврахування останньою вимог закону, що така допомога надається в рівних частках кожним з батьків. При цьому, в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, має самостійний дохід, інших осіб не утримує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечує. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі сторін та третьої особи без самостійних вимог, оскільки матеріали справи містять усі необхідні інформацію та докази для вирішення спору. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи також вбачається, що 05 квітня 2023 року Кирило досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за заочною формою. Строк закінчення навчання 30 червня 2026 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року\~\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд встановив, що [PERSON] мешкає разом з матір`ю, проте навчається, у зв`язку з чим несе витрати на навчання. Що стосується доводів представника відповідача [PERSON] про те, що позивачка не довела жодними доказами наявність у сина потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а також розміру витрат на навчання, то в цій частині суд враховує наступне. Верховний Суд у своїй постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц зазначив, що з урахуванням п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року\~\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання (денна, заочна). Підставою для стягнення аліментів є встановлення потреби вказаних осіб в утриманні, обумовленої навчанням. У своїй\~постанові від\~16\~лютого 2022\~року у\~справі № 381/2423/20 Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Матеріали справи не містять жодних доказів щодо отримання [PERSON] самостійного (окремого) доходу. В той же час, згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» заочна форма здобуття вищої освіти - це спосіб організації навчання здобувачів вищої освіти шляхом поєднання навчальних занять і контрольних заходів під час короткочасних сесій та самостійного оволодіння освітньою програмою в період між ними.\~ Тобто, заочна форма навчання передбачає від здобувача освіти здійснення певних витрат, пов`язаних з навчальним процесом, у тому числі на проїзд, харчування, проживання (у разі знаходження навчального закладу не за місцем проживання здобувача освіти) тощо, однак ці витрати значно відрізняються від витрат здобувачів денної форми навчання. За встановлених обставин, батьки зобов`язані утримувати Кирила у зв`язку з навчанням. Однак, при визначенні розміру аліментів до стягнення, суд враховує, що: - Кирило навчається за заочною формою, а тому має можливість отримання самостійного доходу (підробітку); - матеріали справи не містять доказів щодо чіткого або очікуваного розміру витрат на навчання (підручники, проїзд, проживання тощо); - з пояснень представника відповідача встановлено, що [PERSON] має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, має самостійний дохід, інших осіб не утримує (аналогічні обставини відносно відповідача встановлені судом у рішенні Вознесенського міськрайонного суду від 30 червня 20223 року у справі №473/2921/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання). За встановлених обставин, суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] до закінчення навчання, але не більше як до досягнення останнім 23 років, у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню на користь державного бюджету 605,60 грн судового збору.

Outcome: partial