Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , Делятинської сільської ради про визнання права власності на транспортний засіб за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивують тим, що починаючи з 02.02.2018року і включно по даний час вона фактично постійно володіє майном, а саме транспортним засобом, автомобіль марки Mercedes-Benz 814 вантажопасажирським, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , рік виготовлення 1990, з об`ємом двигуна 3972, № двигуна [NUMBER] , білого кольору за який вона оплатила [PERSON] значну грошову суму в лютому місяці 2018року. В лютому 2018року вона домовилась з [PERSON] , про купівлю вищевказаного автомобіля. Того ж дня вона передала значну грошову суму за придбаний автомобіль, а вона в свою, віддала при цьому технічний паспорт на вищезазначений транспортний засіб, ключі від автомобіля, сам автомобіль та пообіцяла укласти належним чином договір купівлі-продажу пізніше , оскільки на той момент вона терміново виїзжала за межі держави. Проте, відповідач не з`явилася у визначений час, Вона неодноразово телефонував їй з приводу того, щоб оформити необхідні документи на транспортний засіб, однак вона останнім часом взагалі уникає телефонних дзвінків. Номер телефону постійно виключений, тобто зв`язок з відповідачем повністю втрачений. Вона в свою чергу позбавлена можливості в односторонньому порядку належним чином оформити спірний договір та зняти з реєстрації автомобіль. Оскільки існують обмеження які ускладнюють процедуру переоформлення автомобіля, належним чином оформити купівлю-продаж вона не може, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Відзив на позовну заяву від відповідачки не надходив. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить постановити рішення, яким припинити право власності [PERSON] на вантажопасажирський автомобіль марки Mercedes-Benz 814, , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , рік виготовлення 1990, з об`ємом двигуна 3972, № двигуна [NUMBER] , білого кольору. Та визнатим за [PERSON] право власності на вантажопасажирський автомобіль марки Mercedes-Benz 814, , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , рік виготовлення 1990, з об`ємом двигуна 3972, № двигуна [NUMBER] , білого кольору за набувальною власністю. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Делятинської селищної ради подав до суду заяву про слухання справи у відсутності представника, у вирішенні питання щодо позову покладаються на розсуд суду в межах норм законодавства . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.06.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Делятинської сільської ради про визнання права власності на транспортний засіб за набувальною давністю залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.07.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.09.2024 по справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що позивач з 02.02.2018року включно по даний час фактично постійно володіє майном, а саме транспортним засобом , автомобіль марки Mercedes-Benz 814 вантажопасажирським, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , рік виготовлення 1990, з об`ємом двигуна 3972, № двигуна [NUMBER] , білого кольору. З пояснень у судовому засіданні представника позивача встановлено, що вказаний транспортний засіб придбаний у відповідача [PERSON] за значну грошову суму в лютому місяці 2018року. Відповідно до акту обстеження матеріально- побутових умов позивача [PERSON] , складеного депутатом Делятинської селищної ради від 12.03.2024 [PERSON] володієм автомобілем марки Mercedes-Benz 814 вантажопасажирським, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] більше 5 років. ( а.с.8 ). Відповідно до звіту про оцінку майна ФОП [PERSON] вартість об`єкта оцінки вантажопасажирський автомобіль марки Mercedes-Benz 814, , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , рік виготовлення 1990, з об`ємом двигуна 3972, № двигуна [NUMBER] , білого кольор складає 194\~640 грн 00 коп. ( а.с.20-40) ) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що позивач [PERSON] володіє вантажопасажирським автомобілем марки Mercedes-Benz 814 більше 5 років. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Відповідно до ст.4ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч.1 ст.13ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст.263ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно з вимогами ч.1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до\~статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої\~статті 344 Цивільного кодексу України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до\~статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом.\~Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності\~добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої\~статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у\~Цивільному кодексі України\~строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Аналогічні висновкивикладено впостанові ВерховногоСуду від\~14 травня 2019 року у справі №910/17274/17. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020року у справі № 552/1354/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц. Оскільки, [PERSON] було достеменно відомо хто є власником спірного майна, в даному випадку відсутні підстави для набуття права власності за набувальною давністю. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені\~статтею 344 Цивільного кодексу України. Суд не може порушуючи вимоги законодавства замінити собою органи державної влади, що уповноважені на здійснення оформлення права власності на майно та визнати на нього право власності за позивачем за відсутності між сторонами спору про право цивільне. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України\~основнимизасадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтаке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Висновки суду: Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази в сукупності суд дійшов висновку, що позивач не є добросовісним набувачем майна, оскільки набувши право користуванням транспортним засобом на підставі усної домовленості, вона достеменно знала, що вказане майно належить на праві власності іншій особі [PERSON] , і таке неможливо переоформити без власника, що унеможливлює набуття нею права власності на транспортний засіб за набувальною давністю на підставі ч. 1\~ст. 344 ЦК України., тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , судові витрати по справі необхідно покласти на позивача. На підставі наведеного, ст.328, ч. 1\~ст.344 ЦК України,

Outcome: dismissed