Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

04 липня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в особі представника Городніщевої Є.О. звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість в розмірі 65600 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №4658612 про надання споживчого кредиту. Зазначений Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору сума кредиту складає 20000,00 грн., строк кредиту 30 днів, дата останнього платежу по кредиту 22.09.2021 року. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надало останньому кредит в сумі 20000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф, з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Кредитним договором, у тому числі стосовно відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електрону пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору. У зв`язку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 65600,00 грн. Згідно розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» (із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22) територіальну підсудність судових справ Михайлівського районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним суду міста Запоріжжя. Ухвалою судді від 15 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «Приват Банк». 03 жовтня 2024 року АТ КБ «Приват Банк» надана затребувана інформація про належність картки відповідачу [PERSON] 09 серпня 2024 року від представника відповідача адвоката Ходіни Н.В. до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому позивач не заперечує щодо часткового задоволення позову, в частині стягнення тіла кредиту та щодо стягнення процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,90% в день за період з 23.08.2021 року по 22.09.2021 року, тобто в межах строку кредитування, що становить 11400,00 грн. (20000 грн. х 1,90% х 30 днів) за вирахуванням 17 100,00 грн. не правомірно зарахованих як оплата процентів, в іншій частині позову просить відмовити. Щодо нарахування процентів поза строку кредитування, тобто після 22 вересня 2021 року відповідач не погоджується, оскільки позивачем не надано доказів, що сторони погодили і відповідач дала згоду на автопролонгацію і продовження строку кредиту. 12 серпня 2024 року надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] . Позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Так, на підтвердження укладання договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», позивачем надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «М397281», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», що свідчить про ознайомлення відповідача та погодженням з умовами договору. Тому жодних сумнівів в тому, що 23.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» будо досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №4658612 про надання споживчого кредиту. Переказ коштів здійснено шляхом перерахування на банківську карту № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Банківська картка містить захищені реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Щодо нарахування відсотків представник позивача зазначає, що вони не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту-процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку. 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №4658612. П 23 серпня 2024 року від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач не погоджується з доводами позивача про продовження строку користування кредитом, оскільки зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Позивачем зазначено, що відповідач здійснила часткову оплату процентів 24.01.2022 року, що і стало підставою для продовження дії кредитного договору, однак жодних платежів в зазначену дату за вказаним кредитним договором відповідач не здійснювала. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Позов просить задовольнити частково, за вирахуванням внесених платежів на погашення заборгованості. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи в передбаченому ст. 128 ЦПК України порядку, а також відповідним повідомленням на офіційному веб-порталі судової влади України; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~разом з\~позовною заявою\~подавав клопотання\~про розгляд\~справи за\~відсутності представника\~позивача. 29 жовтня 2024 року надійшла заява від представника відповідача - адвоката Ходіної Н.В. про розгляд справи без її участі та без участі відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] 23.08.2021 року було укладено електронний договір споживчого кредиту №4658612, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надало, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківську платіжну карту відповідача, яку він особисто вказав в заяві на отримання кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту, строком на 30 днів. Така обставина сторонами не оспорюється. Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором становить загалом 65600,00 грн., з яких: 20000,00 грн сума кредиту; 45600,00 грн. сума процентів за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу №17.01/23-Ф від 17.01.2023 року ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Отже, саме до позивача як нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, про що зазначено в договорах, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». У відповідності до ст.ст.\~625,\~1048,\~1054 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] не виконала свого обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правомірно вимагає стягнення суми позики з відповідача відповідно до умов договору. Що ж стосується розміру процентів за користування кредитом, то у визначені розміру заборгованості по процентам, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, суд виходить з такого. В постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила своє судження про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до ч.1 ст.\~1048 та ч.1 ст.\~1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, правом нараховувати проценти за користування кредитом позивач був наділений лише у період 30 календарних днів, починаючи з дня видачі кредиту 23.08.2021 року по 22.09.2021 року, що було узгоджено сторонами Кредитного договору № 4658612 від 23.08.2021 року. Заяву про пролонгацію договору [PERSON] не подавала, а автоматичне продовження строку дії договору є неправомірним. За період користування кредитом [PERSON] повинна сплатити на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»» проценти в сумі 11400,00 грн. (20000,00 грн. х 1,90%. х 30 днів = 11400,00 грн.), які відповідачка сплатила 22.10.2021 року, що вбачається із долученої до справи виписки по особовому рахунку. За таких умов суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту, що становить згідно виписки по картці 14\~300,00 грн. (20000,00 грн (тіло кредиту) \~5700,00 грн. (поповнення карткового рахунку відповідачкою). Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). На підтвердження надання правничої допомоги, представником позивача надано копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копія платіжної інструкції від 01 липня 2024 року №5493, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги. Згідно звіту про надання правничої (правової) допомоги згідно договору №28/03-2024 від 28 березня 2024 року з детальним описом робіт, вартості адвокатських послуг становить 10000,00 грн. Разом з тим, суд бере до уваги, що позовні вимоги позивача задоволені частково, а тому витрати на правничу допомогу необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. Ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 532,93 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2200 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial