Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

18.03.2024 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Амур-Ніжньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із згаданим позовом в якому прохає розірвати укладений з відповідачем шлюб, що був зареєстрований 18.06.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпропетровську, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №127. В обґрунтуванні позову зазначено, що 18 червня 2020 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , який є громадянином\~ Арабської Республіки Єгипет. Спільних дітей від цього шлюбу у сторін немає. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє порозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведуть. До позовної заяви долучила довідку голови\~ОСББ «Лазурний-7» м. Дніпро від 23.01.2024 року про те, що [PERSON] , [INFO] , проживав з [PERSON] , як подружжя за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Амур-Ніжньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2024 року цивільну справу №199/2049/24 передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2024 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримала, не заперечили заочному розгляду справи. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] , який має зареєстрованого місця проживання в Україні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 18 червня 2020 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпропетровську, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №127. Від шлюбу сторони дітей не мають. Звертаючись до суду, позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Між ними виникали постійні непорозуміння. Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Загальної Декларації Прав Людини,\~Конституції України,\~Сімейного кодексу України\~та\~Закону України "Про міжнародне приватне право". Так, статтею 16 Загальної Декларації Прав Людини визначено, що чоловіки i жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися i засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній i повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним i основним осередком суспільства i має право на захист з боку суспільства та держави. Таке положення міжнародно-правової норми повністю відповідає змісту статті 51\~Конституції України, якою регламентовано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Такі ж положення містить ст. 24\~Сімейного кодексу України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього\~Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення (ч. 2\~ст. 112 СКУ). Згідно ч. 2ст. 114СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду\~про розірвання шлюбу. Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, регламентується нормами\~Закону України "Про міжнародне приватне право". За змістом\~статті 2 цього Закону, він застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, як: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів. Статтею 26\~Конституції України закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Отже, іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини (частина 2 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається\~розділом XI Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до змісту статей 496 та 497 іноземці мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів за правилами, визначеними цим кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, із процесуальними правам та обов`язками нарівні з фізичними та юридичними особами України, крім випадків, передбачених діючим національним та міжнародним законодавством. Згідно із пунктом 7 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, засади шлюбу, особисті немайнові права і обов`язки подружжя, підстави їх виникнення та зміст визначаються\~Сімейним кодексом України, метою якого, зокрема, є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Таким чином, можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення кожного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя. Оскільки укладення шлюбу здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені. Судом з`ясовані фактичні взаємини та обставини сумісного життя подружжя, відсутність у них спільних дітей, в т. ч. неповнолітніх, час припинення між ними шлюбних відносин, мотиви розірвання шлюбу та дійсні причини позову, які у своїй сукупності свідчать про те, що подружні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу і сім`ї є неможливим, та суперечить інтересам позивача. Враховуючи небажання позивачки відновити сімейні відносини із відповідачем, а також відсутність наявних перешкод для розірвання шлюбу, приймаючи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Обговорюючи питання щодо можливості вжиття заходів, передбачених частиною 1\~статті 111 Сімейного кодексу України\~щодо примирення подружжя, суд приймає до уваги, що жоден з них такого бажання не виявив, до суду із відповідним клопотанням не звертався, а тому враховуючи конкретні обставини справи не знаходить підстав для застосування такого заходу. Спорів про поділ сумісного майна не має. Судові витрати по справі в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.\~110,\~112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved