Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дом Сервіс» (далі - ТОВ «Дом Сервіс») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він надає послуги за адресою: [ADDRESS] , на підставі Акту приймання-передачі в управління житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з балансу ТОВ «УМК» на баланс ТОВ «Дом Сервіс» від 01.03.2021. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , внаслідок чого як споживач житлово-комунальних послуг зобов`язана брати участь у витратах по утриманню його квартири та прибудинкової території, а також своєчасно і повному обсязі вносити плату за отримані вказані послуги. Позивач надавав відповідачу послуги у зазначеному будинку, однак відповідач користувалася наданими послугами, але не в повному обсязі виконала зобов`язання по їх оплаті. Станом на 31.10.2023 через невиконання відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 11 569,67 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, вона зобов`язана сплатити 3% річних від суми заборгованості у розмірі 75,49 грн. та інфляційні втрати у розмірі 202,01 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість відповідача та судові витрати. 06.11.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 18.01.2024 постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач подала до суду відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що спірна квартира не пристосована для проживання, у ній відсутній ремонт, опалення та постачання як гарячої, так і холодної води до квартири не здійснюється. Житлово-комунальні послуги за зазначеною адресою вона не споживає, тому не має за них сплачувати. Право власності вона набула взагалі в листопаді 2021 року, а нарахування за попередній період не відповідає вимогам законодавства, у тому числі у зв`язку із чим просила відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Позивач надав відповідь на відзив, в якому виклав доводи, аналогічні тим, якими обґрунтовані позовні вимоги. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.05.2021 №518495477591 ТОВ «Дом Сервіс» має види економічної діяльності: комплексне обслуговування об`єктів, надання інших допоміжних комерційних послуг, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, електромонтажні роботи, управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту, загальне прибирання будинків, інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів, інші види діяльності із прибирання. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на балансі та перебуває на обслуговуванні ТОВ «Дом Сервіс», що підтверджується копією акту приймання-передачі житлового комплексу. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.07.2021 № 386 житловому будинку №3 у складі будівництва житловому комплексу з об`єктами обслуговування населення на [ADDRESS] , коригування ІІ черги будівництва, 3-й пусковий комплекс присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . 29.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УМК» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує майнові права на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 60,29 кв.м., загальною вартістю 1 139 481 грн. 21.10.2021 Актом прийому-передачі квартири, її огляду та прийняття за якістю до Договору купівлі продажу майнових прав на квартиру від 29.09.2017, ТОВ «УМК» передало у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 60,3 кв.м. 10.11.2021 [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до розрахунків позивача, у споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з квітня 2021 року по жовтень 2023 року через невиконання останньою своїх зобов`язань утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 11 569,67 грн. та за період з квітня 2021 року по лютий 2022 року нараховані 3% річних в розмірі 75,49 грн. та за період з квітня 2021 року по січень 2022 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 202,01 грн Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд відзначає, що співвласники квартири у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Відповідачем не було надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, у тому числі відповідач, відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовився від надання позивачем послуг. Водночас, судом встановлено, що [PERSON] свої обов`язки щодо оплати наданих послуг виконувала неналежним чином, хоча є власником квартири, що призвело до виникнення заборгованості. Посилання [PERSON] на відсутність ремонту в квартирі не звільняє її від обов`язку як власника квартири забезпечувати своєчасну оплату наданих позивачем послуг. Доводи відповідача про відсутність підключення води та опалення до квартири, суд вважає такими, що не спростовують встановлені вище обставини, оскільки нарахування житлово-комунальних послуг за воду та опалення позивачем не здійснювалося. В той же час, суд вважає необґрунтованими нарахування позивачем за період з квітня 2021 року по жовтень 2021 року, оскільки позивач набула право власності на квартиру 10.11.2021. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 11 листопада 2021 року по жовтень 2023 року в розмірі 7 537,01 грн. Позовні вимоги в частині інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню, виходячи з заборгованості за період з 11 листопада 2021 року по січень 2022 року. Таким чином, враховуючи що в індекс інфляції в грудні 2021 року - 100,60; в січні 101.30, суд зазначає, що стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 16,05 грн. та 3% річних в розмірі 6,68 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (64%), а саме в розмірі 1 717,76 грн.

Outcome: partial