Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

І. Виклад позиції позивачки та заперечень відповідача. 1. 15.01.2024 року [PERSON] (далі - позивачка), в особі представника, звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), з залученням третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради(далі - третя особа), в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , малолітньої, [INFO] . 2. Свої вимоги мотивує тим, що 02.10.2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 10.04.2018 року у справі № 522/1136/18, був розірваний. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. З 2016 року відповідач жодним чином не цікавиться життям дитини. Судовим наказом, виданим 05.02.2018 року Приморським районним судом м. Одеси по справі № 522/1140/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дитини, який знаходиться на примусовому виконанні (ВП № [NUMBER]) в Біляївському міськрайонному відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Станом на 31.12.2023 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 130941,50 гривня, в зв`язку з чим 18.12.2023 року позивачкою було подано до відділу поліції № 2 (м. Одеса) Одеського РУП № 1 ГУ НП в Одеській області заяву про ймовірне вчинення кримінального правопорушення за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Таким чином відповідач фактично самоусунувся від виховання дитини. В свою чергу позивачка працевлаштована та має стабільний дохід, створила всі належні умови для її проживання, виховання та розвитку. У зв`язку з викладеним, позивачка, в особі представника, звернулася до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 76) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2024 року, цивільну справу № 496/450/24, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 45) 6. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18.01.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. (а.с. 48-49) 7. 26.01.2024 року на виконання ухвали суду від позивачки, в особі представника, надійшла заява про усунення недоліків. (а.с. 51-52) 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім того відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позов. (а.с. 54-55) 9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02.10.2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 79) 10. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 11. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ст. 128 ЦПК України - шляхом направлення повідомлення у додаток «Viber» (зворотній а.с. 72), розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області (а.с. 73, 80), а також направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 81), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 12. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 13. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 14. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, а/з № 4469. (а.с. 13) 16. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 року у справі № 522/1136/18 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено та шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 20-21) 17. 05.02.2018 року Приморським районним судом м. Одеси по справі № 522/1140/18 видано наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 22.01.2018 року і до повноліття доньки, тобто до 03.05.2032 року. (а.с. 22-23) 18. Станом на 31.12.2023 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає 130941,50 гривня, що підтверджується копією Розрахунку заборгованості по аліментам, встановленого 01.01.2024 року старшим державним виконавцем Біляївського відділу державної старшим державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Згама З.О. в рамках виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого при примусовому виконанні судового наказу № 522/1140/18. (зворотній а.с. 24) 19. Відповідно до копії декларації № 0000-Т002-4ХХА про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, поданої 31.07.2018 року, довіреною особою [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с. 25-26) 20. Згідно копії характеристики учениці 4-Б класу [PERSON] , остання характеризується всебічно з позитивної сторони. Окремо зазначено, що батько, [PERSON] , не бере участі у навчанні та вихованні доньки. (а.с. 27) 21. Позивачка офіційно працевлаштована та має стабільний дохід, що підтверджується копією довідки, виданої 06.11.2023 року ФОП [PERSON] (а.с. 28), копією довідки, виданої 06.11.2023 року ФОП [PERSON] (а.с. 29), копіями довідок про доходи (а.с. 30, 31), копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 33-34). 22. За місцем проживання, а також офіційного працевлаштування позивачка характеризується з позитивної сторони, що підтверджується копією характеристики продавця-консультанта від 06.11.2023 року (а.с. 32) та копіями пояснень від 04.11.2023 року (а.с. 35, 36, 37) 23. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , від 03.06.2024 року за № 026511, орган опіки та піклування - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , малолітньої, [INFO] . (а.с. 61-63, 64-68) V. Оцінка Суду. 24. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 25. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 26. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 27. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 28. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 29. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 30. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 31. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 32. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. 33. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. 34. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 35. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. 36. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 37. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. 38. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року. 39. Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, проживає окремо від неї, не цікавиться її життям, не має постійного спілкування з дитиною, має низький батьківський потенціал та не здатний створити сприятливі умови для проживання та розвитку дитини. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування батьком виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав. 40. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 41. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 42. Надані позивачкою докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дитиною, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав. 43. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 44. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачкою і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції ID: 7668-5398-5372-3170 від 15.01.2024 року (а.с. 7) позивачкою було сплачено 1211,20 гривень судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved