Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав його батькові [PERSON] . За архівними даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на нерухоме майно, розташоване за вищевказаною адресою, станом 31.12.2012 не було зареєстровано. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2024 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] не зареєстроване. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.25 га. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку 1966 року побудови, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», господарських будівель і споруд 1966 та 1991 років побудови. Відповідно до звіту про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 136913 грн. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56 (яка діяла на час побудови будинку у 1976 році), передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно погосподарських книг Стрільченської сільської ради за 1977-1979, 1986-1990,1996-2000, 2006-2010 роки вбачається, що житлове господарство в [ADDRESS] обліковувалося, як робітничий двір, у якому були зареєстровані голова двору [PERSON] з сім?єю. [PERSON] помер [INFO] . На час його смерті разом з ним були зареєстровані: син [PERSON] та дружина [PERSON] . [PERSON] оформив заповіт на користь позивача, яким заповів йому все своє майно. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р., де за його заявою була заведена спадкова справа. Мати позивача [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини на користь позивача. Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу на нього у спадкодавця. Спадкодавець [PERSON] був одноосібним власником спадкового житлового господарства, оскільки воно обліковувалося, як робітничий двір, та своєю волею заповів майно позивачу. Мати позивача від спадщини відмовилася. На час смерті батька позивач проживав із ним та фактично прийняв належне йому спадкове майно, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючого документу на майно у спадкодавця, тому звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30.07.2024 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.10.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач у заяві, поданій до суду 22.07.2024 разом із позовною заявою, та у заяві, поданій до суду 30.09.2024, просив розгляд справипроводити без його участі, вказавши, що позов підтримує. Від відповідачки судом 24.07.2024 засобами поштового зв`язку отримано заяву про розгляд справи без її участі, з якої вбачається, що відповідачка не заперечує щодо задоволення позову. Дії сторін не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За заповітом, посвідченим 20.10.2020 секретарем Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 48, [PERSON] , [INFO] , житель с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно рухоме та нерухоме, що буде належати йому на день смерті заповів своєму сину [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 69137152 (номер в реєстрі нотаріальних дій 48), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76386047, виданої 27.03.2024 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 87 років у с. Стрільче Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 640 від 30 грудня 2023 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.12.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним у господарстві за даною адресою були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1942 р.н., син [PERSON] , 1967 р.н., невістка [PERSON] , 1972 р.н., онука [PERSON] , 1994 р.н., правнук [PERSON] , 2017 р.н., правнука [PERSON] , 2018 р.н., що стверджується довідкою № 20-125, виданою 12.07.2024 Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради. Те, що [PERSON] , 1936 року народження, та відповідачка [PERSON] , 1942 р.н., були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 03 березня 1959 р. Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 5 від 03 березня 1959 р. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та відповідачки [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 20 червня 1967 р. Стрільченською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 19 від 20 червня 1967 р. Із копії спадкової справи № 75/2024, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшаном Р.Р., вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Дружина померлого [PERSON] - відповідачка [PERSON] , [INFO] , як непрацездатна вдова спадкодавця, маючи, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, заповідану позивачу, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (27.03.2024) подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині та від видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Враховуючи вищенаведене, правові наслідки відмови від прийняття спадщини, визначені ст.1275 ЦК України, право на спадкування на все спадкове майно спадкодавця [PERSON] одержав позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 04.07.2024 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезгадане спадкове майно. Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. від 04.07.2024№ 28/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з посиланням на те, що спадкоємцем не подано документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок. Із копії інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 79968, виданої 10.04.2024 ОКП «КМБТІ» згідно архівних даних станом на 31.12.2012, вбачається, що право власності на нерухоме майно, яке знаходиться у [ADDRESS] , - не зареєстровано. Вулиця у с. Стрільче, яка раніше мала назву 50-річчя Комсомолу, на даний час Залевадівська, номер будинку 40 по вищевказаній вулиці не змінювався, про що свідчить довідка № 20-126, видана 12.07.2024 Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 387578370, сформованої 19.07.2024, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.2), порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 11.04.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1966 р., господарські будівлі та споруди - в 1966, 1991, роках. Ринкова вартість житлового будинку «А» (згідно технічного паспорту загальною площею 57,0 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м, рік побудови 1966), господарських будівель та споруд, що знаходяться за вищевказаною адресою, станом на 04.07.2024 становить 136 913 грн, що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 04072024_01281/С, складеного ФОП [PERSON] . Житловий будинок за адресою [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що стверджується довідкою № 20-127, виданою 12.07.2024 Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56 (яка діяла на час побудови будинку 1966), передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Про реєстрацію будинку [ADDRESS] у виконкомі місцевої ради свідчать копії витягів з погосподарських книг Стрільченської сільської ради за 1977-1979 (особовий рахунок № [NUMBER] ), 1986-1990 (особовий рахунок № [NUMBER] ), виданих Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради, за даними яких господарство облікувалося як робітничий двір, головою господарства був [PERSON] . Погосподарська книга за період з 1991 року по 1995 рік, в якій вказані відомості про дане господарство, в Стрільченському старостинському окрузі відсутня, про що свідчить довідка № 20-169, видана 23.09.2024 Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради. Головою господарства по [ADDRESS] згідно витягу з погосподарської книги Стрільченської сільської ради за 1996-2000 та облікових карток об`єкта погосподарського обліку за 2006-2010, 2011-2015,виданих Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради, був [PERSON] . Судом встановлено, що вищезгадане нерухоме майно набуто спадкодавцем [PERSON] у законний спосіб, належало йому за життя на праві власності, хоча правовстановлюючого документу на нього він не отримував, тому увійшло до складу спадщини після його смерті. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] , фактично став власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. За змістом ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених наведеною статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1275,1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved