Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Худа І.Р. звернулася до суду із позовною заявою доМикулинецької селищної ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,9 кв. м, що за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду. Позивач [PERSON] - подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Микулинецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позовних вимог. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно рішення Дарахівської сільської ради народних депутатів Теребовлянського району Тернопільської області №42 від 15.05.1996 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель, особистого підсобного господарства громадян сіл Дарахів, Тютьків і Кам`янка згідно із додатком. Також надано безоплатно у приватну власність земельні ділянки громадянам для ведення особистого підсобного господарства, обслуговування житлових будинків і господарських будівель в розмірі не більше до 0,85 га згідно списку. [PERSON] на підставі цього рішення безоплатно передали земельну ділянку ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,84 га, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в розмірі 0,25 га. На вказаній земельній ділянці було збудовано житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 925 від 27.08.2024 року виданої виконкомом Микулинецької селищної ради житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , був колгоспним двором, у вказаному домоволодіння на період 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані голова двору [PERSON] , [INFO] та його члени: дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до підпункту "а" та "б" пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що в [ADDRESS] були голова двору [PERSON] , [INFO] та його члени: дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] , із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року). Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із власників домоволодіння, що в [ADDRESS] ,які проживали в ньому станом на 15 квітня 1991 року із врахуванням їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року), належало на праві спільної сумісної власності по 1/6 частці вищевказаного будинковолодіння. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до довідки № 925 від 27.08.2024 року виданої виконкомом Микулинецької селищної ради житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , був колгоспним двором, у вказаному домоволодіння на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] були зареєстровані: дружина [PERSON] [INFO] ; дочка - [PERSON] [INFO] ; зять - [PERSON] [INFO] ; онук - [PERSON] [INFO] ; онук - [PERSON] [INFO] онука - [PERSON] , [INFO] . Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/6 частки житлового будинку кожному як членам колгоспного двору. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина за законом на спадкове майно, у тому числі на належну йому 1/6 частку житлового будинку, яку прийняла його дочка [PERSON] та дружина [PERSON] як спадкоємні першої черги (так як постійно проживали з померлим), однак не зареєстрували спадщини після його смерті. Таким чином, [PERSON] належить 1/12 частки житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] та 1/6 частки житлового будинку як члену колишнього колгоспного двору. [PERSON] належало 1/12 частки житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] та 1/6 - житлового будинку як члену колишнього колгоспного двору. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , померла [INFO] , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Згідно довідки № 924 від 27.08.2024 року виданої виконкомом Микулинецької слищної ради про те, що [PERSON] на день смерті [INFO] дійсно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з [PERSON] проживали дочка - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] , [INFO] , онук - [PERSON] , [INFO] . На випадок смерті, [PERSON] зробила заповітне розпорядження шляхом складання заповіту на все належне їй майно де б воно не було і з чого не складалося все те що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , який посвідчений секретарем Дарахівської сільської ради Теребовлянського району від 27.10.2016 року по реєстру №483. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на її майно, що складається з частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з яких 1/12 частки житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] та 1/6 - житлового будинку їй належить як члену колишнього колгоспного двору. Постановою державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори №5176/02-14 від 27.08.2024 року було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, визнавши за [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 1/4 частку житлового будинку загальною площею 70,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] , (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ).

Outcome: approved