Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районного в місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорногуз Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Позов обґрунтований тим, що 18.08.2012 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 10.08.2023 [PERSON] без необхідної згоди органу опіки та піклування, за договором купівлі-продажу, передала у власність [PERSON] спірне нерухоме майно: житловий будинок № 35 та відповідну земельну ділянку, чим як вважає позивач порушила парва малолітніх дітей та право [PERSON] , як співвласника нерухомого майна. Після такого відчуження, новим власником - [PERSON] малолітні діти були зняті з обліку декларування/реєстрації місця проживання з цього житлового будинку. Враховуючи викладене, позивач визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна укладеного 10.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 10.08.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз Ольгою Валеріївною, та зареєстрованого у реєстрі за № 4261; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68817981 від 10.08.2023 11:59:34, приватний нотаріус Чорногуз Ольга Валеріївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ та внесений на його підставі запис про право власності № 51314954; дата, час державної реєстрації: 10.08.2023 11:56:46; державний реєстратор: Чорногуз Ольга Валеріївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4261, виданий 10.08.2023, видавник: приватний нотаріус Чорногуз Ольга Валеріївна, Київський міський нотаріальний округ щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею53,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , РНОНМ 1488072580000; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 68817981 від 10.08.2023 11:59:34, приватний нотаріус Чорногуз Ольга Валеріївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ та внесений на його підставі запис про право власності № 51315001; дата, час державної реєстрації: 10.08.2023 11:56:46; державний реєстратор: Чорногуз Ольга Валеріївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4261, виданий 10.08.2023, видавник: приватний нотаріус Чорногуз Ольга Валеріївна, Київський міський нотаріальний округ щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки, кадастровий номер: 8000000000:79:142:0115, площею 0,037 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування - житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районного в місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорногуз Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2024 задоволено заяву позивача [PERSON] про витребування доказів у справі за позовом [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районного в місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорногуз Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районного в місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорногуз Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Позивач надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони Позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили. Враховуючи, що належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву не подали, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. У листопаді 2023 позивач подав заяву про зміну підстав позову, в якій зазначив, 19.06.2020 [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою про поділ майна подружжя, в якій просила визнати за нею особистою приватною власністю вищевказаного нерухомого майна. За заявою [PERSON] рішенням голосіївського районного суду м. Києва віл 06.08.2020 у справі № 752/4573/20 шлюб з [PERSON] розірвано. При цьому, враховуючи, що подружжя проживало разом у будинку, для того щоб [PERSON] не знав про звернення [PERSON] до суду з позовом про поділ майна, та не отримував з суду належних документів, в позовній заяві поштова адреса свідомо зазначалася з помилкою. Без алежного повідомлення [PERSON] , як наслідок без його участі 24.02.2023 заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/11799/20 визнано особисте право власності [PERSON] на житловий будинок та відповідну земельну ділянку. 27.05.2023 на підставі вказаного заочного рішення [PERSON] здійснена реєстрація одноособового права власності на житловий будинок. 05.06.2023 за заявою [PERSON] , [PERSON] було знято із зареєстрованого місця проживання за вказаною адресою: [ADDRESS] . 15.06.2023 не погоджуючись із заочним рішенням [PERSON] звернувся із заявою про перегляд заочного рішення. Однак, 15.07.2023 на підставі заочного рішення за [PERSON] здійснена реєстрація одноособового права власності на земельну ділянку. Втім, маючи спір про право власності, який ще вирішувався у суді 10.08.2023, [PERSON] за договором купівлі-продажу від 10.08.2023, продає [PERSON] спірне нерухоме майно. Позивач зазначає, що вказане пояснюється тільки тим, що двоюрідна сестра і за сумісництвом новий власник - [PERSON] була обізнана і усвідомлювала, що вчинення договору купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється для виду. Насправді ж участики такого договору мали іншу мету - штучне виведення нерухомості з під власності [PERSON] для ускладнення відновлення права власності [PERSON] на майно. Зауважує, що на момент вчинення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.2023, обидві сторони усвідомлювали справжню мету здійснення правочину, а не ту, що прописана в договорі купівлі-продажу, і правочин не мав на меті встановлення правових наслідків, а отже, такий договір є фіктивним. Враховуючи викладжене, позивач просить прийняти заяву про зміну підстав позову та вважати їх доповненнями новими обставинами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18.08.2012 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 506. У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданим Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24.08.2023, атовий запис № 396 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24.08.2023, атовий запис № 992. Відповідно до Інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання № 98338637 від 29.08.2023 [PERSON] , [INFO] був зареєстрований з 13.04.2018 по 10.08.2023 за адресою: [ADDRESS] . Згідно до Інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання № 98338682 від 29.08.2023 [PERSON] , [INFO] була зареєстрована з 13.04.2018 по 10.08.2023 за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2002, посвідченого державним нотаріусом Другої Київської нотаріальної контори Ткач О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2426, спадкоємцями майна [PERSON] , який поер 14.06.2001, є в ріних частинах: його дружина - [PERSON] і дочки - [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: 11/20 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 10.04.2018 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] (продавці) з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] (покупці) з іншої сторони укладено договір купівлі-продаджу житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 726. За умовами договору продавці передають, а покупці приймають у власність у рівних частках кожний належний продавцю на праві спільної часткової власності житловий будинок [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 0,0370 га, кадастровий номер 8000000000:79:142:0115. Таким чином, [PERSON] належала спільної часткової приватнї власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 120104213 від 10.04.2018. 10.04.2018 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] (продавці) з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] (покупці) з іншої сторони укладено договір купівлі-продаджу земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 8000000000:79:142:0115), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 732. Таким чином, [PERSON] належала спільної часткової приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 8000000000:79:142:0115), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 120103973 від 10.04.2018. Як зазначено позивачем, 06.08.2020 рішенням Голосїївського районного суду міста Києва від 06.08.2020 у справі № 752/4573/20, шлюб між подружжям розірвано. Місце проживання малолітніх дітей за кимось одним не визначалось. 24.02.2023 заочним рішенням Голосїізського районного суду міста Києва у справі № 752/11799/20 визнано особисте право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] на підставі заочного рішення Голосїївського районного суду міста Києва від 24.02.2023 у справі № 752/11799/20 за заявою [PERSON] , державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) [PERSON] 09:52:32 зареєструвала за [PERSON] одноособове право власності на житловий будинок (РНОНМ: 1488072580000) запис № 50479419, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 67845661 від 01.06.2023 14:26:01 та внесла запис про припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку у спільній частковій власності на житловий будинок. 05.06.2023 за заявою [PERSON] , [PERSON] було знято із зареєстрованого місця проживання за вказаною адресою: [ADDRESS] . 15.06.2023 не погоджуючись заочним рішенням Голосїївського районного суду міста Києва від 24.02.2025 у справі № 752/11799/20, [PERSON] звернувся із заявою про його перегляд. Однак, 15.07.2023 на підставі оскаржуваного заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.02.2023 у спрваі № 752/11799/20 державний реєстратор Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Урдюк Оксана Юріївна 15.07.2023 13:36:28 зареєструвала за [PERSON] одноособове право власності на земельну ділянку запис № 51057755 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 68522622 від 20.07.2023 09:40:03 та внесла запис про припинення права власності [PERSON] на частку у спільній частковій власності на земельну ділянку. 10.08.2023 між [PERSON] (продавець) з однієї сторони та [PERSON] (покупець) з іншої сторони укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4261. За умовами договору продавець передає, а покупець приймає у власність земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком, в подальшому іменовані як «нерухоме майно» та зобов`язується сплатити продавцю за зазначене нерухоме майно кошти згідно з домовленістю, встановленою цим договором. Пунктом 1.2. вказаного договору встановлено, що нерухоме майно складається з: житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер: 8000000000:79:142:0115). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборог відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 343536092 від 21.08.2023 право власності на вищезазначене майно належить [PERSON] . Листами Служби у справах дітей та смі?ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100/09-2564 від 30.08.2023 та № 100/09-2629 від 05.09.2023 у відповідь на адвокатський запит щодо родини [PERSON] повідомлено, що у період з 13.04.2018 по 11.08.2023 [PERSON] та [PERSON] до Служби із заявою про отримання адміністративної послуги щодо видачі копії розпорядження про надання дозволу на укладання договору дарування/продажу житлового будинку на [ADDRESS] та земельної ділянки, що розташована за вищезазначеною адресою, не звертались. Заходи відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та їх батьків - [PERSON] та [PERSON] службою в межах визначених повноважень не вживались, оскільки голосіївський районний в місті Києві центр соціальних служб повідомив, що діти не перебувають у складних життєвих обставинах та не підлягають обліку. Відповідно до ч. 2 ст. 177 СК України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, щодо майна, власником (співвласником) та/або користувачем якого є дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, відмовлятися від належних дитині майнових прав, зобов`язуватися від імені дитини порукою чи видавати письмові зобов`язання. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», встановлено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону Відповідно до ч. 2 га ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Пунктом 1.8. гл. 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що при посвідченні правочину щодо відчуження нерухомого майна відчужувач цього майна подає заяву про наявність/відсутність прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування цим майном. З метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваним нерухомим майном нотаріус має право додатково витребовувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення такого правочину. У разі виявлення з поданих, відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувана дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад (1.9. Порядку). Водночас, як вбачається зі змісту листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-10386 від 31.08.2023, станом на 10.08.2023 до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб надійшла заява, подана через Управління (Центр) надання адміністративних послуг, від власника житла про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) (додаток 6) дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . До цього листа, адміністрація додала копію договору купівлі-продажу від 10.04.2023 на підставі якого [PERSON] набула у власність нерухоме майно. Із вказаною заявою нова власниця звернулася на підставі гл. 5 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, відповідно до змісту якого, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання /перебування) здійснюється на підставі: заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. Вказаний лист Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації підтверджує, що на момент вчинення правочину купівлі-продажу, адресою реєстрації місця проживання малолітніх дітей був житловий будинок по [ADDRESS] , який відчужувався їх матір`ю. Отже, батьки малолітньої дитини зобов`язані одержувати дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів з відчуження нерухомого майна, що вже належало дитині на праві користування. Відповідно до п. 3.1. гл. 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) права, за якими підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів. Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 46'1 Закону України «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Однак, нотаріус не здійснив належно перевірку та не встановив наявності прав малолітніх дітей. Водночас, у рядку 7 п. 1.4. Договору купівлі-продажу від 10.08.2023 (реєст. № 4261), серед іншого, Продавець стверджує, що прав щодо нерухомого майна у третіх осіб, як в межах України, так і за межами України немає. В пункті 3.1. цього Договору, зазначено, що Продавець передав Покупцю відчужуване нерухоме майно, вільне від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб. У рядках з 9 до 12 п. 3.4. цього Договору, серед іншого, Продавець стверджує, що малолітні, неповнолітні діти, недієздатні чи обмежено дієздатні особи не мають права на користування зазначеним житловим будинком чи його частиною, та у наслідок укладання цього договору, не порушуються права та законні інтереси інших осіб; особи, місце проживання яких було б зареєстроване у житловому будинку відсутні, та у рядку 7 п. 3.4. цього Договору, Продавець стверджує, що питання права власності на нерухоме майно не є предметом судового розгляду. У пункті 3.7. цього Договору Продавець стверджує, що на момент підписання цього Договору в даному житловому будинку ніхто не зареєстрований. Водночас, в пункті 5.1. цього Договору зазначено, що Продавець несе відповідальність згідно з чинним законодавством перед Покупцем за надання для посвідчення цього договору недостовірних відомостей. Після викладених тверджень, у п. 5.6. Договору сторони підтвердили, що нотаріусом роз`яснено зміст статей чинного законодавства, зокрема щодо положень ст.ст. 60, 62, 74 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». Отже, враховуючи, що Продавець - [PERSON] , в порушення встановлених вимог, без отримання дозволу від органу опіки і піклування на вчинення договору купівлі-продажу, запевнивши у пунктах договору нотаріуса та Покупця про відсутність прав третіх осіб, - надала неправдиву інформацію. Таким чином, вчинивши Договір купівлі-продажу від 10.08.2023 (реєег. № 4261) [PERSON] позбавила малолітніх дітей місця проживання (користування), що призвело до звуження обсягу, зменшення і обмеження існуючих прав малолітніх дітей на користування житлом, що, у свою чергу, суперечити правам та інтересам її малолітніх дітей. Приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з положєннямрі ч. 6 ст. 203 ЦК України, иравочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами). не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Отже, враховуючи, що [PERSON] на вимогу закону не отримала необхідний дозвіл органу опіки і піклування, а відтак, під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу був відсутній дозвіл органу опіки і піклування на відчуження житлового будинку, в якому жили та користувалися малолітні діти, а тому укладання договору купівлі-гщодажу від 10.08.2023 відбулось з порушенням вимог вищевказаних положень чинного законодавства, що призвело до зменшення обсягу майнових прав малолітніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачами, маючи спір про право власності, який ще вирішувався у суді 10.08.2023 [PERSON] за договором купівлі-продажу від 10.08.2023, продає [PERSON] (Відповідач-2) спірне нерухоме майно. Знаючи, що відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, для зняття з місця реєстрації малолітніх дітей необхідна згода іншого з батьків, продає нерухоме майно із зареєстрованими малолітніми дітьми, які в той же день знімаються з реєстрації новим власником - [PERSON] . При цьому, новий власник - [PERSON] не звернула увагу, що умови договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.2023, а саме, гарантії продавця суперечать реальним обставинам справи, так наприклад: в пункті 3.1. цього Договору, зазначено, що Продавець передав Покупцю відчужуване нерухоме майно, вільне від будь- яких майнових прав і претензій третіх осіб; у пункті 3.7. цього Договору, Продавець стверджує, що на момент підписання цього Договору в даному житловому будинку ніхто не зареєстрований; у рядках з 9 до 12 п. 3.4. цього Договору, серед іншого, Продавець стверджує, що малолітні, неповнолітні діти, недієздатні чи обмежено дієздатні особи не мають права на користування зазначеним житловим будинком чи його частиною, та у наслідок укладання цього договору, не порушуються права та законні інтереси інших осіб: особи, місце проживання яких було б зареєстроване у житловому будинку відсутні, та у рядку 7 п. 3.4. цього Договору, Продавець стверджує, що питання права власності на нерухоме майно не є предметом судового розгляду. Крім того, нерухоме майно, в якому проживають і зареєстровані малолітні діти, знаходиться в спорі між батьками - власниками 1/2 та відчужується без згоди органу опіки і піклування. Як зазначає позивач та не спростовано відповідачами, станом на 10.08.2023 і на зараз майно всіх мешканців, у тому числі дітей знаходиться у житловому будинку, а новий власник - [PERSON] жодного разу не з`явилася у придбаному будинку. Позивач зауважує, що двоюрідна сестра і новий власник - [PERSON] була обізнана і усвідомлювала, що вчинення договору купівлі- продажу нерухомого майна здійснюється для виду. Насправді ж учасники такого договору мали іншу мету - штучне виведення нерухомості з-під власності [PERSON] для ускладнення відновлення 1/2 права власності [PERSON] на майно. Таким чином, на момент вчинення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.2023, обидві сторони усвідомлювали справжню мету здійснення правочину, а не ту, що прописана в договорі купівлі-продажу, і правочин не мав на меті встановлення правових наслідків, а отже, такий договір є фіктивним. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16 для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому, необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 року у справі № 6-2360цс16 та підтримана в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року по справі № 442/3285/16-ц. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Фактично єдиною метою здійснених майнових дій від імені боржника є введення в оману кредиторів шляхом виведення активів боржника з метою їх збереження за заінтересованими особами від звернення стягнення за наявними грошовими зобов`язаннями боржника перед кредиторами, створення видимості належної юридичної форми відчуження майна. Аналогічний висновок зроблений в Постанові Верховного суду від 29.03.2018 р. по справі № 923/333/16. Отже, метою відчуження спірного нерухомого майна [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.2023 є бажання позбутися від [PERSON] разом з малолітніми дітьми, в якості мешканця будинку, як такого, який втратив право власності на 1/2 майна. Разом з цим, [PERSON] разом з малолітніми дітьми іншого помешкання для проживання вказані особи не мають. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районного в місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорногуз Ольга Валеріївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, - підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved