Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 жовтня 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, був зроблений відповідний актовий запис № 105. Вони з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин взаємного непорозуміння, а також у зв`язку з тим, що відповідач має почуття до іншої жінки, як наслідок вони припинили сімейно-шлюбні стосунки з грудня 2022 року. Спір про розподіл майна, місце проживання та утримання дитини між ними відсутній. Позивачка в судове засідання не з`явилась про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву згідно якої просила проводити судовий розгляд у її відсутність, позов підтримує, шлюбні відносини з відповідачем припинили в грудні 2022 року (а. с. 24). Відповідач в судове засідання, не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву, згідно якої позов про розірвання шлюбу визнав, наміру поновлювати подружні стосунки з позивачкою немає і строку на примирення не потребує (а. с. 26). Суд дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2003 року, що зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 105, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 жовтня 2003 року (а.\~с.\~13). В період шлюбу у сторін народилась дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області 28 квітня 2010 року (а. с. 11). Спільне життя подружжя не склалося через подружню зраду з боку відповідача, що призвело до втрати почуттів між ними, та припинення сімейно-шлюбних відносин з грудня 2022 року. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з грудня 2022 року, та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а. с. 4, 16). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved