Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ №010190, виданий 29 листопада 2002 року Горохівською районною державною адміністрацією на підставі рішення вище зазначеного органу №382 від 29 листопада 2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №227, дійсно належить [PERSON] , [INFO] , уродженка села Марковичі Горохівського району, Волинської області, мешканка будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Мотивує свою заяву тим, що, що вона є власником земельної ділянки згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №010190.Зазначає, що нещодавно було виявлено в Державному акті, що її по батькові зазначено як « [PERSON] », хоча правильно записано мало бути « [PERSON] ». З врахуванням наведеного, просить суд встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №010190 виданий на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] . Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 01.10.2024 р. дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у письмовому клопотанні не заперечив щодо розгляду заяви без його участі, питання щодо вирішення даної заяви залишив на розсуд суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту необхідне заявнику для повноцінної реалізації права приватної власності на нерухоме майно в частині правомочності розпорядження (предача в оренду, іпотеку, здійснення відчуження шляхом купівлі-продажу, міни чи дарування). Із дослідженої копії паспорта громадянина України виданого Горохівським РВ УМВС України у Волинській області 08 серпня 1997 року, судом встановлено, що заявником є [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Марковичі, Горохівського району Волинської області, проживає в [ADDRESS] . (а.с.4-5). Як вбачається\~з копії\~Державного акта\~на право\~приватної власності\~на землюсерії IV-ВЛ №010190, даний акт виданий на ім`я [PERSON] .(а.с.8). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 27.09.2024р. №29-3-0.31-3910/2-24 на адвокатський запит вбачається, що [PERSON] видавався Державний акт на право приватної власності на землю, серії IV-ВЛ №010190, на підставі розпорядження Горохівської районної державної адміністрації від 29.11.2002р. за №382 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 29.11.2002р. за №227.(а.с. 9). Досліджені судом докази вказують на наявність розбіжності в написанні по батькові заявника як « [PERSON] » в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ №010190, що зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Відповідно до п.12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до пункту 9 розділу VII ст. 28-1 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року №3613-VI, державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 1 січня 2013 року. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Отже, з 01 січня 2013 року видача державних актів на право власності на земельні ділянки припинена, що унеможливлює повторну видачу державного акту заявнику. При цьому, внесення у державний акт відповідних виправлень не допускається. Положеннями ст.ст.80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення вимоги. Дослідженні докази підтверджують належність Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №010190 [PERSON] . Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей в написанні прізвища позбавляє його можливості розпоряджатися вищенаведеною земельною ділянкою (передавати в оренду, відчужувати, тощо). Згідно ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що заявником [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що підтверджено належним письмовим доказом по справі (а.с.1). Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності їй Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №010190 є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі наведеного та

Outcome: approved