Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 05 травня 2023 року він надав відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 7 000 (сім тисяч) Євро, що відповідно курсу НБУ на 17.04.2024 року становило 294 910 (двісті дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот десять) грн. 00 коп., які останній зобов`язався повернути до 01 червня 2023 року. При цьому, факт отримання грошових коштів у позику підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою. Разом з тим, у визначенні в розписці строки відповідач борг не повернув та всіляко ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на вказане, просив стягнути з відповідача суму неповернутого боргу в розмірі 7 000 (сім тисяч) Євро, що відповідно курсу НБУ на 17.04.2024 року становить 294 910 (двісті дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот десять) грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримав у повному обсязі, та просив його задовольнити у повному обсязі. Вказав, що 5 травня 2023 року він надав у борг відповідачу 7 тис. Євро та на підтвердження отримання грошових коштів відповідач надав йому власноручно написану розписку, оригінал якої знаходиться у нього. Оскільки у визначені у розписці строки відповідач борг не повернув, просив стягнути його в судовому порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. При цьому, вказував, що у квітні 2023 року він зустрівся із позивачем [PERSON] для обговорення питання щодо організації здійснення підприємницької діяльності у сфері переробки деревини. В подальшому, приїхав його друг із Чехії [PERSON] , з яким він познайомив представника [PERSON] - [PERSON] , та які поспілкувалися і вирішили підписати експортний контракт на поставку пиломатеріалів. Зазначав, що за проханням його друга Поспішила [PERSON] , він та представник [PERSON] [PERSON] поїхали у смт Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області до [PERSON] для обговорення питання по замовленню пиломатеріалів, та після узгодження всіх [PERSON] було передано [PERSON] грошові кошти у розмірі 3\~500 Євро, а в подальшому, після виконання робіт [PERSON] виконав замовлення по пиломатеріалам та передав йому другу частину грошових коштів у розмірі 3\~500 Євро. При цьому, вказував, що [PERSON] безпосередньо йому грошових коштів не надавав, однак користуючись його довірою попросив написати розписку як гарантію, що [PERSON] оплатить експортований пиломатеріал, який останній не може продати та повернути кошти. Просив в задоволенні позову відмовити. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з відповідачем [PERSON] він знайомий та перебуває у дружніх відносинах, а з позивачем [PERSON] тільки один раз бачився. При цьому, вказував, що він разом із відповідачем [PERSON] їхав у смт Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області до чоловіка на ім`я [PERSON] для обговорення питання по замовленню пиломатеріалів. Також вказував, що для цього бізнесу кошти надавав [PERSON] , які в подальшому були передані [PERSON] за товар, однак з ним договорів ніяких не заключали, це все було на усних домовленостях. Товар на даний час знаходиться в Чехії, тому що він дуже у поганій якості. На підтвердження придбання пиломатеріалів у нього є усі письмові договори та експертні митні декларації, однак у даних договорах, ні позивач, ні відповідач не значаться сторонами. \~ \~ \~ \~Суд заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, у тому числі наданий позивачем оригінал розписки та інші письмові докази, у тому числі надані копії договорів щодо придбання пиломатеріалів, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] надав відповідачу кошти в розмірі 7 000 (сім тисяч) Євро, що становить еквівалент 294 910 (двісті дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот десять) гривень 00 копійок, та останній зобов`язався повернути борг до 01 червня 2023 року, що підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою (а.с.4), оригінал якої знаходиться у позикодавця, та був оглянутий в судовому засіданні. Разом з тим, як встановлено судом, грошові кошти у сумі 7 000 (сім тисяч) Євро, на теперішній час відповідачем не повернуті й відповідно належних та достовірних доказів на підтвердження повернення суми боргу відповідач суду не надав. При цьому, відповідач не оспорює факт написання розписки, однак заперечує факт отримання грошових коштів, вказуючи що грошові кошти у борг він не брав, а розписка була складена як гарантія повернення свідком [PERSON] позивачу грошових коштів за придбані свідком пиломатеріали. Так, згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поняття позикових відносин і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 7 000 (сім тисяч) Євро підтверджується розпискою від 05 травня 2023 року, якою відповідач підтвердив отримання ним вказаної суми в борг від позивача, однак не виконав умов договору та не повернув суму позики позикодавцеві. Оригінал вказаної розписки оглянуто судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом про стягнення боргу за договором позики, [PERSON] посилалася як на доказ підтвердження отримання відповідачем спірної суми позики на розписці від 05 травня 2023 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи, й відповідно відповідач належними та допустимими доказами не спростовано факт написання даної розписки й відповідно факт отримання на її підставі грошових коштів у позику, у тому числі й шляхом надання суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування між ним та позивачем інших правовідносин, які не випливають з договору позики. При цьому, надані відповідачем копії договору про придбання пиломатеріалів та митні декларації, згідно яких дані пиломатеріали були експортовані до Республіки Чехія, не спростовують факт існування між позивачем та відповідачем відносин, які виникають з договору позики, оскільки в даних документах як покупцем, так й продавцем вказані інші особи. Крім того, доказів здійснення сторонами підприємницької діяльності в сфері деревообробки сторонами суду не надано. Також не\~приймається судом\~до уваги\~як належних\~та допустимий\~доказ \~пояснення свідка\~ [PERSON] ,\~який вказав,\~що дані\~кошти були\~сплачені представником\~позивача за\~пиломатеріали,\~а \~відповідач \~склав \~розписку як\~гарантію \~їх \~повернення,оскільки такі пояснення в силу положень чинного цивільного законодавства не є належними та допустимими й відповідно не підтверджуються іншими письмовими доказами. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином, на підтвердження існування між сторонами цивільно-правових відносин, які виникають з договору позики, позивачем надано копію вищевказаної розписки, а отже оцінюючи дану боргову розписку, суд визнає її як належний та допустимий доказ на підтвердження існування між сторонами правовідносин, які виникають з договору позики й відповідно доказів на спростування вказано відповідачем суду не надано. При цьому, судом також було оглянуто й оригінал розписки, який наявний у позивача й відповідно ставити її під сумнів підстав у суду немає. \~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, зі змісту розписки убачається, що вона містить підпис вчинений від імені [PERSON] про отримання ним вищевказаної суми позики із зобов`язанням повернути борг до\~01 червня 2023 року. За таких обставин, досліджуючи боргову розписку, суд приходить до висновку, що дана розписка є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й відповідно свідчать про існування між сторонами саме укладеного договору позики та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] у визначений розпискою строк, суму позики у добровільному порядку не повернув й відповідно доказів на спростування вказаного суду не надав, а також не спростував факт існуючого боргу перед [PERSON] жодними належними та допустимими доказами. При цьому, частиною 1\~ ст. 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~ Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань, відповідно до розписки від 05 травня 2023 року, позовні вимоги [PERSON] про повернення суми боргу за розпискою підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] необхідно звільнити від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 207, 509, 526, 530, 533, 625, 640, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved