Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] через адвоката Каравасілі Х.М. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обгрунтування позову вказує, що 30.07.1997 [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пушняк Т.І. за реєстровим № 3337 і зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 20 серпня 1998 року під № 37103. 17.09.1998 року за договором дарування квартири позивач подарував, а [PERSON] , який є батьком позивача прийняв у дар належну позивачу на праві власності вищезазначену квартиру. [INFO] батько позивача, [PERSON] , помер, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слупським О.Г. було заведено спадкову справу, щодо майна померлого. Позивачем було подано документи для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак, у ході оформлення спадщини нотаріусом було виявлено, що на вищевказану квартиру було накладено обмеження, а саме арешт, що унеможливлює подальше оформлення спадщини позивача. Через Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було з`ясовано, що дане обтяження було зареєстровано 20 жовтня 2004 року за № 1396932 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора на підставі листа ГУ МВС України в Київській області № 14/20 від 05.08.1997 року. Окрім того, згідно відомостей із даного Реєстру вбачається, що власником даної квартири помилково все ще зареєстрований [PERSON] , а не померлий [PERSON] . У зв`язку із вищезазначеним приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слупським О.Г. було направлено запита № 45/01-16 від 18.06.2019 до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна про надання інформаційної довідки, щодо права власності на вище зазначену квартиру. Відповідно до наданої КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформаційної довідки КВ-2019 № 23798 від 16.08.2019, згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Горбуновим В.Г. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа від 17.09.1998 № 6678. Окрім того, задля встановлення підстав накладення вищезазначеного арешту позивач звернувся до адвокатського об`єднання «ІНПРАКСІ», про що було укладено Договір про надання правової допомоги від 20.11.2023 року. Адвокатом АО «ІНПРАКСІ», [PERSON] у зв`язку із вищезазначеним, було подано адвокатський запит № 2/24 ВІД 10.01.2024 до першої Київської державної нотаріальної контори, як до реєстратора обтяження та № 3/24 від 19.01.2024, до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області, як обтяжувача, у зв`язку із ліквідацією останнього, як юридичної особи публічного права на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ». Згідно відповіді № 279 /0116 від 16.01.2024 року на адвокатський запит, Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила, що відповідно до номенклатури справ Першої київської державної нотаріальної контори за 1997 рік термін зберігання процесуальних документів на підставі яких були накладені (зняті) арешти (заборони) на майно складає три роки, а тому надати копію постанови на підставі якої було внесено обтяження не має можливості, у зв`язку із відсутністю таких документів. Згідно відповіді №4аз/лк від 31.01.2024 на адвокатський запит, Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Київській області було повідомлено, що надати інформацію та копію листа № 14/20 від 05.081997 р. на підставі якого було накладено обтяження на об`єкт нерухомого майна, немає можливості, оскільки такі документи до архіву Головного управління МВС України в Київській області не передавалися. Водночас, було повідомлено, що справи тимчасового зберігання (до 10 років), що створювалися під час діяльності Головного управління МВС України в Київській області, після закінчення терміну зберігання, знищувалися за місцем їх створення, згідно нормативних документів, які діяли на той час. Зазначає, що позивач, який є спадкоємцем померлого, [PERSON] , не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину з огляду на наявність арешту спадкового майна та позбавлений можливості розпоряджатися спадковим майном через обтяження, а тому просить суд скасувати арешт квартири [ADDRESS] , зареєстрований 20 жовтня 2004 року за № 1396932 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора на підставі листа ГУ МВС України в Київській області № 14/20 від 05.08.1997 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 11211 грн. 20 коп. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 25.06.2024 року по справі відкрито провадження та розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. Від відповідача надійшов відзив на позов в якому посилалися на те, що арешт, що є предметом спору накладено в 1997 р. в кримінальному провадженні в період дії КПК України 1960 року, вважають, що питання про зняття арешту має розглядатися в порядку кримінального судочинства. Також зазначали, що витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. не є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Просили суд в задоволенні позову відмовити. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій посилаються на те, що арешт майна [PERSON] , накладений в межах кримінального провадження, розпочатого за КПК 1960 року та завершеного під час його дії, знімається у порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову. (Постанова ВП ВС від 08.11.2019 по справі № 643/3614/17), Постанова ВП ВС від 15 травня 2019 у справі 372/2904/17-ц. тощо) Також зазначали, що розмір гонорару Адвокатського об`єднання та здійснення представництва інтересів позивача в суді першої інстанції в межах даної справи є визначеним та незмінним, що повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). 03.09.2024 року по справі проведено підготовче засідання. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з обставин викладених у позові та просила суд позов задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Як доводить суду позивач він відноситься до кола спадкоємців першої черги померлого [PERSON] і на даний час позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] яка за життя належала спадкодавцю, оскільки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було з`ясовано, що на спірну квартиру було зареєстровано обтяження 20 жовтня 2004 року за № 1396932 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора на підставі листа ГУ МВС України в Київській області № 14/20 від 05.08.1997 року. Згідно відомостей із даного Реєстру вбачається, що власником даної квартири зареєстрований [PERSON] , а не померлий [PERSON] . Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ефективним способом захисту права власності на спірне майно, в тому числі, є віндикаційний позов до особи, за якою зареєстровано право власності на це майно. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слупським О.Г. було направлено запита № 45/01-16 від 18.06.2019 до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна про надання інформаційної довідки, щодо права власності на вище зазначену квартиру. Відповідно до наданої КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформаційної довідки КВ-2019 № 23798 від 16.08.2019, згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Горбуновим В.Г. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа від 17.09.1998 № 6678. Як убачається з відповіді № 279 /0116 від 16.01.2024 року на адвокатський запит, Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила, що відповідно до номенклатури справ Першої київської державної нотаріальної контори за 1997 рік термін зберігання процесуальних документів на підставі яких були накладені (зняті) арешти (заборони) на майно складає три роки, а тому надати копію постанови на підставі якої було внесено обтяження не має можливості, у зв`язку із відсутністю таких документів. Згідно відповіді №4аз/лк від 31.01.2024 на адвокатський запит, Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Київській області було повідомлено, що надати інформацію та копію листа № 14/20 від 05.081997 р. на підставі якого було накладено обтяження на об`єкт нерухомого майна, немає можливості, оскільки такі документи до архіву Головного управління МВС України в Київській області не передавалися. Водночас, було повідомлено, що справи тимчасового зберігання (до 10 років), що створювалися під час діяльності Головного управління МВС України в Київській області, після закінчення терміну зберігання, знищувалися за місцем їх створення, згідно нормативних документів, які діяли на той час. Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Тобто в даному випадку [PERSON] має бути залучений до участі в розгляді справи в якості відповідача, а не третьої особи. Залучення позивачем [PERSON] до участі в розгляді справи в якості третьої особи, порушує норми процесуального права, наслідком чого ж відмова в задоволенні позову. На думку суду не залучення особи до участі в розгляді справи за якою зареєстровано право власності на спірну квартиру в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є самостійною підставою для відмови в позові, а тому суд не аналізує питання правомірності накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , як таке, що не має правового значення для вирішення справи.

Outcome: dismissed