Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 21.02.2019 року, який вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в реєстрі за №452. про стягнення з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 387 757 доларів США. В обґрунтування позову посилається на те, що21.02.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №452 по договору іпотеки від 29.09.2006, укладеного між ним та АТ КБ «ПриватБанк». На підставі даного виконавчого напису Хустським відділом ДВС відкрито виконавче провадження. Вважає, що вказаний виконавчий напису слід визнати таким, що не підлягає виконання з наступних підстав. Так, виконавчий напис вчиняється, якщо надані документи підтверджують безспірність заборгованості. Однак позивач повністю виконав умови кредитного договору. Окрім того заборгованість по даному виконавчому напису була включена до рішення Хустського районного суду у справі №309/2519/16-ц, що призведе до подвійного стягнення.\~ Враховуючи викладене, а також що виконавчий напис було вчинено після винесення рішення Хустським районним судом , тобто після того як банк скористався своїм правом на дострокове стягнення боргу, просить позов задовольнити. У відзиві на позов АТ КБ «ПриватБанк» просить відмовити у його задоволенні. Посилається на те, що виконавчий напис вчинено відповідно до\~ вимог закону. Наявність спору у суді не спростовує висновок про безспірність заборгованості. Вказує, що договір є чинним а отже у кредитора виникає право вимагати\~ виконання обов`язків у будь-який час поки договір діє. У судове засіданняпозивач [PERSON] не з`явився, від представника позивача адвоката Лукачко І.Й. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду. Треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна та приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Юрій Георгійович в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку прозадоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України "Про нотаріат" та главі 16 розділу II Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19) зазначено, що "вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172". У постанові від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц (провадження N 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису". У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі N 204/4071/14 (провадження N 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі N 547/210/20 (провадження N 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17 (провадження N 14-278гс18). Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.вчинено виконавчий напис № 452яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , та було передано в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки від 28.09.2006 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонує задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 387757,12 доларів США,\~ з яких: - 24 624,94доларів США - заборгованість за тілом кредиту; - 106 502,10 доларів США - заборгованість за відсотками; - 450 доларів США заборгованість з комісії; - 256 180,08 доларів США заборгованість з пені. Строк за який провадиться стягнення з 27.09.2006 по 11.10.2018. Між тим, до вчинення виконавчого напису,16листопада 2016 року у справі №309/2519/16-цХустський районний суд Закарпатської області ухвалив заочне рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості\~ за кредитним договором у розмірі 24 624,94доларів США. З мотивувальної частини даного рішення убачається, що станом на момент звернення банку до суду із даним позовом заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 27.09.2006 складалася з: - 24 624,94доларів США - заборгованість за тілом кредиту; - 79 276,44 доларів США - заборгованість за відсотками; - 450 доларів США заборгованість з комісії; - 143 281,06 доларів США заборгованість з пені. Також убачається, що у даній справі банк ставив питання про стягнення лише всієї заборгованості за тілом кредиту. Тобто, кредитор реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за тілом кредитом ще у 2016 році. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Звернувшись у 2016 році з позовом про стягнення з позичальника заборгованості за тілом кредиту, банк змінив строк виконання зобов`язання на 2016 рік, а тому нарахування процентів та пені після цієї дати (на вказану дату складали 79 276,44дол. США та 143 281,06 доларів США відповідно) є безпідставним, однак відповідно до наданого банком нотаріусу розрахунку проценти нараховувались після 2016 року і нотаріусом запропоновано звернути стягнення в рахунок погашення процентів та пені за користування кредитними коштами у більшому розмірі (106 502,10 доларів США - заборгованість за відсотками, 256 180,08 доларів США заборгованість з пені). Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і у самому розмірі такої заборгованості. Окрім того слід врахувати, що довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 27.11.2023 року [PERSON] станом на дану дату немає заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.6).\~ А отже твердження представника відповідача у відзиву про те, що боржник не оспорює наявність боргу, та що на сьогоднішній день існує заборгованість є недоречним. Також суд враховує, що у виконавчому написі зазначено, що строк за який провадиться стягнення з 27.09.2006 по 11.10.2018, тобто більш ніж за три роки, що не узгоджується з приписами ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». З огляду на встановлені викладене, на думку суду наявні підстави для визнання оспореного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак позов [PERSON] підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача підлягають стягненню витрати у вигляд сплати судового збору за пред`явлення позову в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved