Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] між ним та [PERSON] , виділивши йому у користування житлову кімнату №\~ [NUMBER] площею 16,1 м2, а відповідачу [PERSON] житлову кімнату №\~ [NUMBER] площею 20,6 м2, інші приміщення цієї квартири: коридор №\~1 площею 9,9 м2, санвузол №\~ [NUMBER] і №\~ [NUMBER] площею 4,0 м2 і 1,8 м2, кухню №\~ [NUMBER] площею 8,9 м2, лоджію площею 1,7 м2 залишити в їх спільному користуванні; зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні вказаною квартирою та надати йому ключі від вхідних дверей цієї квартири. В обґрунтування позову зазначав, що йому та відповідачу [PERSON] належить на праві власності кожному по частки квартира [ADDRESS] . Вказував, на те що доступу до вказаної квартири він не має, з жовтня 2018 року він у ній не проживає, у ній проживає відповідач [PERSON] та їх спільна дочка [PERSON] , відповідач чинить йому перешкоди у користування квартирою, змінила замки на вхідних дверях квартири та до квартири його не допускає, чим порушує його право власності, у зв`язку з чим він змушений був з цього приводу звертатися до правоохоронних органів. Згоди щодо порядку користування квартирою між ним та відповідачем не досягнуто, тому вважає за доцільним встановити запропонований ним порядок користування квартирою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Ліщук О.В. подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, розгляд справи просила здійснювати за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Гарницький П.П. у суді позовні вимоги визнали частково, у частині запропонованого позивачем порядку користування квартирою, в іншій частині позов не визнали, посилаючись на те, що будь-які перешкоди у користуванні квартирою позивачу відсутні, у позивача наявний дублікат ключів від вхідних дверей квартири та замки на вхідних дверях не змінювалися. Просили суд у цій частині у задоволенні позову відмовити. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві власності кожному по частки належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до технічного плану квартира [ADDRESS] та належить сторонам на праві спільної часткової власності, ця квартира має загальну площу загальною площею 63,0 м2, житловою площею 36,7 м2, складається із двох житлових кімнат: №\~5 площею 16,1 м2 і №\~6 площею 20,6 м2 та інших приміщень: коридор №\~1 площею 9,9 м2, санвузол №\~2 і №\~3 площею 4,0 м2 і 1,8 м2, кухню №\~4 площею 8,9 м2, лоджію площею 1,7 м2. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з даним позовом, просив встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому у користування житлову кімнату №\~ [NUMBER] площею 16,1 м2, а відповідачу [PERSON] житлову кімнату №\~ [NUMBER] площею 20,6 м2, інші приміщення цієї квартири залишити в спільному користуванні сторін. Відповідач [PERSON] у цій частині позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, тому суд вважає, що позов у цій частині вимог підлягає задоволенню. Визнання відповідачем [PERSON] у цій частині позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для не прийняття такого визнання відповідачем частини позовних вимог судом не встановлено. Вирішуючи позовні вимоги в частині не чинити позивачу перешкоди у користуванні спірною квартирою та надати ключі від вхідних дверей цієї квартири, суд дійшов наступних висновків. Із наданого до суду висновку по ЄО №\~29913 від 02 листопада 2019 року по зверненню [PERSON] до правоохоронних органів, в якому відображено звернення позивача внаслідок протиправних дій відповідача вбачається, що відповідач [PERSON] змінила замки в квартирі [ADDRESS] та ключів [PERSON] не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст. 8 вказаної Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні спірною квартирою, зокрема, відповідач змінила замки на вхідних дверях квартири, не надає позивачу ключі та доступу до квартири. Виходячи із наведених норм та встановлених судом обставин, враховуючи порушення відповідачем правил співжиття, суд вважає, що позов і у цій частині вимог про зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні спірною квартирою та надати ключі від квартири є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved