Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

В липні 2024 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов, згідно якого позивачка [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований 18.02.1984 року Виконавчим комітетом Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №4. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позов мотивований тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, через постійні конфлікти, які виникали через образи та інше, сторони не зберегли порозуміння та мають різні погляди на сімейне життя. Відповідач відмовляється розірвати шлюб у органах ДРАЦ. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.08.2024 року провадження по справі відкрито, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, в позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву на адресу суду в якій не заперечував щодо розірвання шлюбу, просив розглянути справу без його участі у зв`язку із хворобою. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.02.1984 року у Виконавчому комітеті Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідач відмовляється розірвати шлюб у органах ДРАЦ. Причиною розпаду сім`ї є постійні конфлікти, які виникали через образи та інше, внаслідок чого між сторонами припинені стосунки та сторони перестали вести спільне господарство. Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає. Спору щодо поділу майна подружжя не має. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачка просить суд залишити прізвище - « [PERSON] ». Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Враховуючи те, що шлюб між сторонами існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved