Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Представником позивача, адвокатом Максак Тетяною Леонідівною, в інтересах позивача [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому представник позивач просила: «1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. 2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік в розмірі 14886 грн., за 2023 рік в розмірі 16104 грн. та за 2024 рік в розмірі 18168 грн., загальною сумою 49158,00 грн. (сорок дев`ять тисяч сто п`ятдесят вісім грн.) з подальшим відрахуваннями встановлених законодавством податків та інших обов`язкових платежів при виконанні рішення суду. 3. Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснити нарахування та виплатити [PERSON] матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків за стаж роботи в галузі (на залізничному транспорті) 16 років 10 місяців 10 днів. 4. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок). В обґрунтування своєї вимоги у позовній заяві представник позивача зазначила про те, що [PERSON] , [INFO] (надалі позивач), з 20 червня 2007 року по 30 квітня 2024 року працював у Виробничому підрозділі Хутір-Михайлівська дистанція колії Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» монтером колії 2-го, а згодом 3-го розряду. Відповідно до наказу (розпорядження) № 96/ос від 29 квітня 2024 року про припинення трудового договору (контракту) позивача звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком (на пільгових умовах) за ст. 38 КЗпП України. Підставою даного наказу визначено: заява позивача від 22\~квітня 2024 року, ст.38 КЗпП України, витяг з пенсійного фонду про призначення пенсії за віком (на пільгових умовах) рішення 253450003388 від 12\~квітня 2024 року. Даним наказом про звільнення з роботи передбачено виплатити позивачу: Виплати передбачені колективним договором у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, передбачених змінами та доповненнями до колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2016-2017-2022-2024 р, р. 8 п. 14 (стаж роботи в галузі складає 16 років 10 місяців 10 днів). Виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 рік, передбачену колективним договором у розмірі шести прожиткових мінімумів передбачених п.3.10 змінами та доповненнями до колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2022 роки, після отримання окремого рішення керівництва Акціонерного товариства «Українська залізниця». Виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік, передбачену колективним договором у розмірі шести прожиткових мінімумів, передбачених п.3.10 змінами та доповненнями до колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2023 роки, після отримання окремого рішення керівництва Акціонерного товариства «Українська залізниця». Виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 рік, передбачену колективним договором у розмірі шести прожиткових мінімумів передбачених п.3.10 змінами та доповненнями до колективного договору на 2001-2005 роки, пролонгованого на 2006-2024 роки, після отримання окремого рішення керівництва Акціонерного товариства «Українська залізниця». Але матеріальну допомогу розмірі п`яти середньомісячних заробітків за стаж роботи в галузі (на залізничному транспорті), який складає 16 років 10 місяців 10 днів, а також матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки позивачу до цього часу не виплачено, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом, враховуючи наступне. Згідно ст. 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Відповідно до ст. 13 КЗпП України та ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами. Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, систему розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т. і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідно ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників. Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Так, між адміністрацією виробничого підрозділу Хутір-Михайлівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Хутір-Михайлівської дистанції колії, повноваження якому надані рішенням конференції трудового колективу дистанції колії, укладено Колективний договір на 2000-2005 роки, пролонгований на 2006-2024 роки. Положеннями п. 3.11. колективного договору установлено обов`язок роботодавця надавати працівникам дистанції колії, які безперервно пропрацювали не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз на рік у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на перше січня звітного року. \~ \~ \~ \~ Позивач відповідно до вимог п. 3.11. Колективного договору набув право на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законом на перше січня 2022, 2023, 2024 року відповідно, що підтверджується наказом (розпорядженням) № 96/ос від 29 квітня 2024 року. Законом України «Про державний бюджет України» на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, встановлений на рівні у розмірі з 1 січня 2481 гривня, з 1 липня 2600 гривень, з 1 грудня 2684 гривні. Законом України «Про державний бюджет України» на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, встановлений на рівні у розмірі з 1 січня 2684 гривні. Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, встановлений на рівні у розмірі з 1 січня 3028 гривні. Таким чином, позивачу має бути виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення: за 2022 рік в сумі 14 886 гривень 00 копійок (2481 х 6); за 2023 рік в сумі 16 104 гривні 00 копійок (2684 х 6); за 2024 рік в сумі 18 168 гривень 00 копійок (3028 х 6), а всього 49 158 гривень 00 копійок. Але вищезазначена матеріальна допомога на оздоровлення позивачу до цього часу не виплачена. Пунктом 8.14 колективного договору встановлено, що при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, виплачувати одноразову матеріальну допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітків, а працівникам, які були прийняті на роботу після прийняття даної норми колдоговору (з 15 травня 2007 року), допомогу надавати в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті: до 5 років 1 середньомісячний заробіток; від 5 до 10 років 2 середньомісячні заробітки; від 10 до 15 років 3 середньомісячні заробітки; більше 15 років 5 середньомісячні заробітки. Як зазначено в наказі (розпорядженні) № 96/ос від 29 квітня 2024 позивачу має бути виплачено матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, оскільки його стаж роботи в галузі (на залізничному транспорті) складає 16 років 10 місяців 10 днів. Але вказана матеріальна допомога позивачу до цього часу також не виплачена. Приписами статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівників день, звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, зараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та) додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. За змістом ст. 2 Законі України «Про оплату праці», до складу заробітної плати крім основної та додаткової, входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Матеріальна допомога на оздоровлення є систематичною матеріальною допомогою. Це визначає пункт 2.3.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Госкомстату від 13 січня 2004 року № 5. Таку допомогу виплачують робітникам певних категорій: на оздоровлення; через екологічний стан регіону. Матеріальна допомога на оздоровлення належить до заохочувальних та компенсаційних виплат, що належать до фонду оплати праці. Аналіз наведених положень законодавства дає підстави дійти висновку про те, що матеріальна допомога входить до структури заробітної плати, а отже до позовних вимог щодо спірних правовідносин застосовуються строки позовної давності, встановлені нормами ст. 233 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України (із змінами, унесеними Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року), працівник може звернутися із заявою пpo вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові про звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Позивач звільнений з роботи 30 квітня 2024 року на підставі наказу (розпорядження) № 96/ос від 29 квітня 2024, а тому дана позовна заява подається з дотриманням процесуального строку. Ухвалою судді від 09 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця», юрисконсульт I категорії відділу координації правової роботи підрозділів структурного підрозділу юридичної служби регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гуслякова Марія Зіновіївна, 13 вересня 2024 року подала до суду відзив на позовну заяву за змістом якого просила у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки у розмірі 49158,00 грн та матеріальної допомоги в розмірі п`яти середньомісячних заробітків за стаж роботи в галузі та стягненні судових витрат у розмірі 4000 грн відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат Максак Тетяна Леонідівна у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена судовою повісткою про час та місце розгляду справи, до суду надала письмову заяву, згідно відомостей якої просила розглянути дану справу без її участі на підставі матеріалів справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця», юрисконсульт I категорії відділу координації правової роботи підрозділів структурного підрозділу юридичної служби регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Гуслякова Марія Зіновіївна у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Господарського суду Чернігівської області позов не визнала повністю, просила суд повністю відмовити у його задоволенні та дала пояснення, яке вказує на те, що, на її думку, позов задоволенню не підлягає. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що у період з 20 червня 2007 року по 30 квітня 2024 року [PERSON] , [INFO] перебував у трудових правовідносинах з АТ «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 12-15). Згідно наказу (розпорядження) № 96/ос від 29 квітня 2024 року про припинення трудового договору (контракту) позивача звільнено з роботи за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком (на пільгових умовах) за ст. 38 КЗпП України (а. с. 11). [PERSON] здійснював свою трудову діяльність на підставі колективного договору між адміністрацією і територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України на 2000-2005 роки, пролонгованим на 2006 2024 роки (а. с. 16-22). Відповідно до: 1) Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2481 грн., тому розмір матеріальної допомоги на оздоровлення становить 14 886,00 грн.; 2) Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2684 грн., тому розмір матеріальної допомоги на оздоровлення становить 16 104,00 грн.; 3) Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 3028 грн., тому розмір матеріальної допомоги на оздоровлення становить 18 168,00 грн., а всього 49158,00 грн. Згідно п. 8.14 колективного договору при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, йому слід виплачувати одноразову матеріальну допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітки , а працівникам, які були прийняті на роботу після прийняття даної норми колдоговору (з 15 травня 2007 року), цю допомогу надавати в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті, зокрема якщо стаж роботи складає понад 15 років, то у розмірі 5 середньомісячних заробітки (а. с. 20, 21). Відповідно витягу з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №\~Ц-54/31 Ком.т. від 14 березня 2022 року, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинені виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами (пункт 1.1.4) (а. с. 51-52). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Згідно з вимогами ст. 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, щодо нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Аналогічні вимоги закріплені в ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди». Положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників (стаття 18 КЗпП України). Пунктом 3.11. Колективного договору встановлено, що працівникам дирекції колії, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року. Пунктом 8.14 вказаного договору працівникам при звільненні вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, слід виплачувати одноразову матеріальну допомогу в розмірі 5 середньомісячних заробітків, а працівникам, які були прийняті на роботу після прийняття даної норми колдоговору (з 15 травня 2007 року), цю допомогу надавати в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті. Частиною 2 статті 97 КЗпП України визначені форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат, що встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України. У той же час відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №\~64/2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває дотепер. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 6 цього Закону в Указі Президента «Про введення воєнного стану в Україні» зазначений вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Крім того, 15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24 березня 2022 року, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Пунктом другим розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Отже положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Відповідно до ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. При цьому, системний аналіз законодавства свідчить про те, що дія ч. 1 ст.\~11 вказаного закону, якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022. Отже, оскільки виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені умовами колективного договору, їх зупинення відповідачем узгоджується із положенням статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний Закон є чинним, не скасований, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Питання правомірності введення державою окремих обмежень під час дії воєнного стану, у тому числі й з урахуванням міжнародних договорів, роз`яснено й у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі № 580/2869/22. Рішення про відновлення виплат матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки АТ «Укрзалізниця» не прийнято. Рішенням правління AT «Укрзалізниця» 24 жовтня 2022 року (витяг з протоколу №Ц-54/90 від 24 жовтня 2022 року) було ухвалено рішення про часткове відновлення виплат працівникам передбачених колективними договорами, а саме: «здійснити нарахування та виплату працівникам «АТ Укрзалізниця», які звільнилися/будуть звільнені у період з лютого 2022 року одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку із виходом на пенсію та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до пункту 3.2.21 Галузевої угоди, виплати яких були призупинені відповідно до підпункту 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління від 14 березня 2022 року. Нарахування та виплату матеріальної допомоги зазначеної у п. 13.1 цього рішення, проводити в хронологічній послідовності відповідно до її виникнення, починаючи з листопада 2022 року, згідно з графіком погашення, який буде затверджено та доведено додатково директором з управління персоналом та соціальної політики або особою, яка виконує обов`язки директора з управління персоналом та соціальної політики/Відповідальність за виконання цього рішення покласти на керівників регіональних філій, філій, структурних (виробничих) підрозділів, Управління соціальної політики, Департамент бухгалтерського, податкового обліку, звітності та методології». На підставі даного рішення, 10.11.2022 року в.о. директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» затверджено графіки виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію згідно з пунктом 3.2.21 Галузевої угоди, згідно яких працівникам, які вперше звільнилися з роботи у зв`язку з виходом на пенсію в лютому 2023 року відповідні виплати провести в листопаді 2023 року, і т.д. Виходячи, із послідовності зазначених графіків, позивачу [PERSON] буде сплачено одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків при виході на пенсію згідно умов колективного договору в січні 2025 року, тобто відповідач не відмовляє у проведенні позивачу вказаної виплати. За таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

Outcome: dismissed