Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в особі представника звернулося до суду із позовом до [PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , в якому просить стягнути із відповідача суму заборгованості за договором №237769 від 12.02.2020 в розмірі 35924,15 грн., судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.02.2020 року ТзОВ «Слон Кредит» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №237769. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 20000,00 грн. в порядку, передбаченому умовами договору кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму кредиту в строк до 12.02.2022 року та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені п.п.1.4-1.5 договору кредиту. Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства, зазначений в цьому договорі. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, які розміщені на сайті та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 30.06.2021 року було укладено договір №30-06/2021, відповідно до якого ТзОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №237769. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №237769. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором №237769. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач свої зобов`язання виконав не у повному обсязі, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, у зв`язку чим загальний розмір заборгованості за договором №237769 від 12.02.2020 року, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 35924,15 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15246,49 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 20418,69 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 0,00 грн., інфляційні збитки 243,94 грн., нараховані 3% річних 15,03 грн. В подальшому представник позивача заявою від 02.08.2024 року збільшив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість за кредитним договором №237769 від 12.02.2020 року у розмірі 37 983,33 грн, посилаючись на помилкове не включення до розрахунку 5 000,00 грн., які було видано для оплати відсотків за перший день користування кредитом відповідно до п 3.5. Договору і які позичальник доручив одразу перерахувати на оплату відсотків. Крім того, надавши додаткові пояснення на відзив на позовну заяву, представник позивача зазначив, що похибка у даті договору, яка наявна у тексті позову, є механічною опискою, яку просив суд не враховувати, оскільки усі первинні документи, договір кредиту та укладені договори факторингу оперують відомостями про кредит із належними номером та датою договору. Відсотки нараховувалися по кредиту до 12.02.2022 року, оскільки саме ця дата є кінцевою датою кредитного договору. 3% річних та інфляційні збитки нараховувалися лише до 24 лютого 2024 року, тобто нараховані без порушення закону. Що стосується різниці у сумах заборгованості по тілу кредита та відсоткам, то: відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 30-06/2021 від 30.01.2021 року, заборгованість Відповідача складає 27 605,43 грн., з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 15 246,49 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 12 358,94 грн. В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» було нараховано відсотки за користування кредитом за період з 30.06.2021 по 11.02.2022 року у розмірі 8 059,75 грн., 3% річних у розмірі 15,03 грн. та інфляційні збитки у розмірі 243,94 грн. Таким чином, на момент відступлення права вимоги відповідачу загальна заборгованість складала 35 924,15 грн., з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 15 246,49 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 20 418,69 грн., 3% 15,03 грн. та інфляційні збитки 243,94 грн. Провівши ретельне дослідження розрахунку та даних про рух коштів на рахунку, стверджувала, що всі зазначені відповідачкою суми в дійсності враховані у розрахунку заборгованості по справі. Укладення договорів факторингу та відступлення права вимоги застережене у п.2.2.2 кредитного договору. Відповідач у судовому засіданні наполягала на позиції, висловленій у відзиві на позовну заяву, а саме, стверджувала, що: - договору №237769 від 12.02.0202 року нею ніколи не укладалося як із позивачем, так і з будь-якою іншою особою; - ТОВ «Коллект центр» є неналежним позивачем, оскільки [PERSON] укладався договір із ТОВ «Слон кредит», згідно п.5.1 укладеного договору, \~ \~ \~ \~внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом підписання Сторонами додаткових договорів, а згідно п.6.3 договору, дію цього Договору може бути припинено тільки за взаємною згодою Сторін, окрім випадків, визначених в цьому Договорі, а також у разі визнання Позичальника безвісти відсутнім та/або померлим, за умови, що в нього немає правонаступників; - крім того, договори факторингу передбачають направлення письмових повідомлень боржникам, чого ані ТОВ «Слон кредит», ані ТОВ «Вердикт капітал», ані позивачем виконано не було; - надані позивачем розрахунки заборгованості від первинного кредитодавця ТОВ «Слон кредит» та від ТОВ «Вердикт капітал» містять істотні розбіжності в обчисленні складових заборгованості при тотожному загальному розмірі, що вказує на безпідставність, непрозорість та свавільність нарахування: розрахунок ТОВ «Слон кредит» вказує на заборгованість Відповідача станом на 30.06.2021 року 27 605,43 грн., з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 19020,54 грн., заборгованість за відсотками 8584,89 грн, тоді як розрахунок ТОВ «Вердикт капітал» вказує на заборгованість Відповідача станом на 30.06.2021 року 27 605,43 грн., з яких, однак, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 15246,49 грн., заборгованість за відсотками 12358,94 грн; - позивачем, на думку відповідача не надано первинних документів, а тому суд не може приймати до уваги самі лише розрахунки як доказ існування заборгованості; - що стосується нарахування 3% річних та інфляційних збитків, то згідно з п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. В судовому засіданні відповідач доповнила також, що тривалий час погашала взятий кредит, але на даний час з неї вимагають надто велику суму, відмовляються враховувати несприятливі життєві обставини, в яких вона знаходилася декілька місяців, а також, згідно з її розрахунком, частина виплачених нею сум у розрахунку заборгованості позивачем не враховані. Крім викладеного у відзиві, також наголосила, що колектори, які викупили заборгованість за договорами факторингу, взагалі-то, не мають прав нараховувати відсотки, так як не мають банківських ліцензій. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Судом встановлено, що 12.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір №237769 про надання споживчого кредиту (надалі - договір) у сумі 20000.00 гривень (а.с.4-6). Згідно умов цього Договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти (надалі за текстом - «кредит» / «сума кредиту» / «загальний розмір наданого кредиту») на умовах строковості, повернення та платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у Договорі (п.1.1 договору). Строк надання кредиту складає 731 днів, до 12.02.2022 року (п.1.5 договору). Відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25 % (9125% річних) (далі - Відсотки за перший день користування кредитом); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% (далі - Поточні відсотки) (п.1.6 договору). Реальна річна відсоткова ставка становить 126.85 % (п.1.7 договору). Відповідно до п.1.8 договору, загальна вартість кредиту складає 52319,37 грн. та включає в себе: суму кредиту у розмірі 20000.00 грн.; відсотки за перший день користування кредитом в розмірі 5000 грн., що мають бути сплачені Позичальником на підставі п.3.5. Договору; поточні відсотки за користування кредитом 27319,37 грн. У випадку повного або часткового прострочення терміну виконання зобов`язань за договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю штраф в розмірі 207.50 грн. від суми кредиту за кожен день існування прострочення (п.4.3 договору). Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми штрафів, нарахованих за порушення Позичальником зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% сумі одержаної Позичальником за цим Договором (п.4.4 договору). Як видно із Додатку №1 до договору споживчого кредиту №237769 від 12.02.2020 року (Графік платежів) (а.с.6), [PERSON] була ознайомлена з графіком палатежів за вищевказаним договором, а саме дати платежів, розмір тіла кредиту, відсотки за користування, сума платежу, про що свідчить її підпис у вищевказаному Графіку платежів. Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), зокрема визначено: тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту: 20000,00 грн, строк кредитування: 731 днів; мета отримання кредиту: споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту: шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору; Відсоткова ставка, відсотків річних: 85%; Відсотки за перший день користування кредитом: 25% (9125% річних); Тип відсоткової ставки: фіксована; Загальні витрати за кредитом, грн.: 32319,37; Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), грн.: 52319,37; Реальна річна відсоткова ставка, відсотків річних: 126,85%, порядок повернення кредиту, який підписаний [PERSON] 12.02.2020 року, шляхом підписання одноразовим електронним ідентифікатором (а.с.5-6). ТзОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором №237769 від 12.02.2020 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 20000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.02.2020, згідно якого 12.02.2020 за дорученням ТзОВ «Слон Кредит» було успішно здійснено переказ коштів клієнту на суму 20000,00 грн., маска картки 5168742706713546 (а.с.7). Згідно п. 2.2.2 договору №237769 від 12.02.2020 року, Кредитодавець, тобто ТОВ «Слон кредит» мав право у будь-який\~момент відступити\~свої права за цим Договором третій стороні відповідно до вимог цивільного законодавства. Судом також встановлено, що 30.06.2021 між ТзОВ «Слон Кредит» (Клієнт) та ТзОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) укладено договір факторингу №30-06/2021 (а.с.10-11), згідно умов якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату грошової вимоги у сумі 20848758 грн, а фактор зобов`язується здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової\~вимоги до\~боржників,\~що належить\~клієнту,\~виключно в\~частині тих\~сум Заборгованості,\~що визначені\~в Реєстрах\~Боржників, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (пункт 2.1.Договору). 01.07.2021 року між ТзОВ «Слон Кредит» (Клієнт) та ТзОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) було підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 року (а.с.12). На виконання умов договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 року, ТзОВ «Вердикт Капітал» було сплачено ТзОВ «Слон Кредит» 1841030,52 грн, згідно платіжного доручення №263230010 від 30.06.2021 року (а.с.12). Відповідно до Витягу з реєстру боржників Додатку №3 до договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 року, у такому вказаний боржник [PERSON] , договір №237769, дата укладення 12.02.2020, дата закінчення 12.02.2022, сума наданого кредиту 20000 грн., заборгованість за тілом кредиту 15246,49 грн, заборгованість за відсотками 12358,94 грн., заборгованість по штрафами 0,00 грн., загальна сума заборгованості 27605,43 грн. (а.с.14). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (Новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.15-17), за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до боржників згідно з додатками № 1, № 3 до договору (п.2.1 договору). Передання вказаних грошових вимог оформлено Додатком № 4 до вищезазначеного договору факторингу Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.17). Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника [PERSON] за кредитним договором №237769 від 12.02.2020 року, відповідно до укладених договорів факторингу виступає позивач. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором №237769 від 12.02.2020 року, у зв`язку із чим в останньої станом на 30.06.2021 (на дату відступлення права вимоги за договором факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 року) була наявна заборгованість у розмірі 27605,43 грн, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 15246,49 грн, заборгованість за відсотками 12358,94 грн., заборгованість по штрафами 0,00 грн (а.с.14). За змістом п.2.1 договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 року ТОВ «Слон кредит» передало ТОВ «Вердикт капітал» лише право грошової вимоги до відповідача виключно у частині тих сум заборгованості, що визначені у реєстрі боржників. Таким чином, ТОВ «Вердикт капітал» за умовами вказаного договору не набуло права здійснювати додаткові нарахування, які були б включені до складу заборгованості відповідача [PERSON] . Проте, як зазначено вище, представник позивача у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №237769 від 12.02.2020 року у розмірі (з урахуванням збільшення позовних вимог) 37 983,33 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 15246,49 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 20418,69 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 0,00 грн., інфляційні збитки 243,94 грн., нараховані 3% річних 15,03 грн., заборгованість за відсотками за перший день користування кредитом 5 000,00 грн. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Надаючи оцінку розрахунку заборгованості за Договором, суд зазначає, що такий не узгоджується з умовами за кредитним договором №237769 від 12.02.2020 року та договором факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 року, оскільки ТОВ «Вердикт капітал» неправомірно донарахувало 8059,75 грн відсотків, а відповідно і суми 3% річних та інфляційних збитків розраховані невірно (за період з 12.02.2022 по 23.02.2022 року замість періоду з 30.06.2021 по 23.02.2022 року). Сумнівів у своїй правильності в іншій частині цей розрахунок не викликає. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу, як правонаступнику первісного кредитора, не повернуті, що свідчить про порушення його прав, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів, сплати відсотків 3% річних та інфляційних збитків. Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №237769 від 12.02.2020 року підлягають до часткового задоволення в розмірі 27605,43 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 2200 грн. 68 копійок витрат на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137ЦПКУкраїни витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України). Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін доЦПК Українизаконодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64). Суд, зважаючи на вимоги ч. 4ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/West Alliance Limited проти України» (Заява №19336/04), «Баришевський протиУкраїни» (Заява № 71660/11), «Двойних протиУкраїни» (Заява № 72277/01),«Меріт протиУкраїни»(заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс проти Латвії»(заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: Договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 між ТОВ "Коллект Центр" (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.31звор.-32); прайс-лист АО "Лігал Ассістанс" (а.с.33); заявка ТОВ "Коллект Центр" про надання юридичної допомоги № 656 від 02.01.2024, з якої вбачається, що ТОВ "Коллект Центр" та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] надання усної консультація з вивченням документів 2 години, вартість одиниці виміру 1500, ціна 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 годин, вартість одиниці виміру 2000, ціна 10000 грн. (а.с.35); Актом № 1 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 по стягненню заборгованості з [PERSON] (надання усної консультація з вивченням документів 2 години, вартість одиниці виміру 1500, ціна 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 годин, вартість одиниці виміру 2000, ціна 10000 грн. (а.с.36); копію платіжної інструкції № 0406030000 від 10.01.2024 про сплату за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 у розмірі 51000,00 грн. (а.с.34). Зазначені вище докази в матеріалах справи свідчать про реальність надання ТОВ "Коллект Центр" Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" правової допомоги в рамках укладеного між ними договору. Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін. Відтак, із урахуванням складності справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи (збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складання позовної заяви та подання такої до суду), значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат. Враховуючи вищевикладене, дотримуючись принципів розумності та співмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити, встановивши такий у сумі 5000,00 грн. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial