Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Адвокат Гніздовська Г.М. в інтересах [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , який неодноразово уточнювала, зокрема у грудні, у липні 2020 року, у квітні 2023 року, у травні 2024 року і, з урахуванням останнього уточнення, просила суд стягнути з відповідача в рахунок компенсації половини вартості автомобіля SUZUKI, 2006 р.в., грошові кошти в сумі 127850,06 грн., стягнути з відповідача 6260 доларів США, що еквівалентно 169374,32 грн. як половини заробітної плати відповідача, отриманої ним у період шлюбу. Вирішити питання судового збору та витрат на правничу допомогу. В обгрунтування своїх доводів заявниці вказує, що 10.08.2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.03.2017 року шлюб припинено. Як стверджує заявниця, за час спільного шлюбу подружжям набуто автомобіль SUZUKI, 2006 р.в. 07.03.2017 року спірний автомобіль було перереєстровано відповідачем на третю особу. Таким чином, позивач вважає, що має право на компенсацію половини вартості відчуженого автомобіля. Також позивач вказує, що відповідач працював у період шлюбу на судах іноземних компаній, отримував заробітну плату, і тому позивач вважає, що має право на половину від отриманих відповідачем 12520 доларів США, тобто 6260 доларів США. Короткий зміст доводів заперечень відповідача: Відповідач у своїх запереченнях стверджує, що автомобіль SUZUKI, 2006 р.в. 21.08.2007 року був зареєстрований за ним на праві власності. 07.03.2017 року вказаний автомобіль був ним відчужений на користь третьої особи. Відповідач вважає, що оскільки автомобіль було відчужено у період зареєстрованого шлюбу з позивачкою, то остання знала про такі дії відповідача, була завчасно повідомлена про відчуження автомобіля, і не заперечувала проти його відчуження. Відповідач стверджує, що кошти отримані від відчуження вказаного автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї. Відповідач вважає, що з дати відчуження вказаного автомобіля слід відраховувати строк позовної давності. Відповідач просить застосувати строки позовної давності до всіх вимог позову, і відмовити у його задоволенні повністю. Окрім того, заперечуючи проти вимог позову в частині стягнення половини заробітної плати відповідач вказує, що з березня 2016 року фактичні шлюбні відносини з позивачкою були припинені, оскільки відповідач створив іншу сім`ю, і тому, на думку відповідача, отримана ним заробітна плата не може вважатись спільним сумісним майном набутим подружжям за час зареєстрованого шлюбу. Рух справи у суді першої інстанції: Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.05.2024 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Сторони подали письмові заяви про розгляд справи у свою відсутність. Встановлені судом фактичні обставини. 10.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (т.1 а.с 12). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.03.2017 року шлюб розірвано (т.1 а.с. 13). За час спільного шлюбу, 17.10.2013 року подружжям набуто автомобіль SUZUKI, 2006 р.в. 07.03.2017 року спірний автомобіль було перереєстровано відповідачем на третю особу (т.1 а.с 161). У період шлюбу, а саме, з 20.06.2016 року по 28.02.2017 року [PERSON] працював на посаді другого механіка на судах (судні) іноземних (іноземної) компанії (т.1 а.с. 20-24). У якості доказів середньої ринкової вартості відчуженого автомобіля SUZUKI, 2006 р.в. позивач надала калькуляцію- розрахунок вартості автомобіля з онлайн сайту Авторіа, а також інформаційно- консультаційну довідку видану 08.05.2024 року центром експертної оцінки Аріадна, де середня ринкова вартість аналогічного за своїми характеристиками автомобіля SUZUKI, 2006 р.в., win [NUMBER] , сірого кольору, двигун 1995 см.3 становить 255700,00 грн. Релевантні джерела права та висновки суду: Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. [PERSON] не надав суду будь-яких доказів на спростування презумпції спільної сумісної власності на набутий у шлюбі автомобіль SUZUKI, 2006 р.в., win [NUMBER] , сірого кольору, двигун 1995 см.3 становить 255700,00 грн. Таким чином, суд дійшов до висновку, оскільки вказаний автомобіль придбаний за час зареєстрованого шлюбу, він є предметом спільної сумісної власності подружжя, і відповідач не спростував належними та допустимими доказами цю презумпцію. Щодо стягнення вартості спірного автомобіля: Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), на які послалася представник заявника на обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: у справі № 755/20923/14-ц: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна; у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні; у справі № 301/2231/17: у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому має відшкодувати останній 1/2 частину його вартості, визначену відповідно до висновку (акта) експертної оцінки, за яким вартість транспортного засобу становить 132 500 грн; у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає належними та допустимими докази, які надані позивачем на підтвердження середньої ринкової вартості відчуженого автомобіля SUZUKI, 2006 р.в., калькуляцію- розрахунок вартості автомобіля з онлайн сайту Авторіа, а також інформаційно- консультаційну довідку видану 08.05.2024 року центром експертної оцінки Аріадна, де середня ринкова вартість аналогічного за своїми характеристиками автомобіля SUZUKI, 2006 р.в., win [NUMBER] , сірого кольору, двигун 1995 см.3 становить 255700,00 грн. Таким чином одна друга частина вартості відчуженого автомобіля становить 127850 грн. Щодо доводів відповідача про те, що відповідач знала про відчуження вказаного автомобіля, а отримані відповідачем грошові кошти були використані ним в інтересах сім`ї, суд вказує на наступне: Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду від 13.03.2017 року. У справі про розірвання шлюбу не було предметом спору встановлення факту припинення фактичних шлюбних відносин (фактичної дати припинення цих самих шлюбних відносин). Рішенням суду лише було встановлено, що відносини притаманні подружжю сторони не підтримують. Відчуження відповідачем спірного автомобіля відбулось 07.03.2017 року, тобто у період зареєстрованого шлюбу. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] давала згоду на відчуження цього самого автомобіля. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. Зважаючи на те, що спірний автомобіль відчужено та перебуває у власності третіх осіб, тому до складу спільної сумісної власності входять кошти, одержані від його відчуження, а не сам транспортний засіб. Більш того, відповідачем не спростовано, визначену у позовній заяві компенсацію вартості половини автомобіля SUZUKI, 2006 р.в., win jsajtd54v00117444, сірого кольору, двигун 1995 см.3, у розмірі 127 850,00 грн. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності: Статтями 256, 257 та 261 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частин другої, третьої статті 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які підтверджували б заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності. Таким чином, визначальним у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності є день, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Аналогічні висновки зроблені у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15, а також постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 759/12058/15-ц (провадження № 61-495св18), від 21 березня 2018 року у справі № 576/2447/15-ц (провадження № 61-8081св18), від 04 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц (провадження № 61-19445св18), від 08 грудня 2021 року у справі 753/18448/17 (провадження № 61-9354св21). Під час розгляду справи [PERSON] посилалася на те, що про порушення свого права на спірний автомобіль вона дізналась 13.11.2020 року, що підтверджується змістом клопотання відповідача про долучення доказів щодо продажу автомобіля на підставі договору № 5147/2017/359218. До суду із вказаним позовом позивач звернулась 23.03.2020 року. При цьому суд оцінює доводи первісної редакції позову, в якій не йшлося про відчуження відповідачем спірного автомобіля. Навпаки, позивач, посилаючись на те, що автомобіль є річчю неподільною, просила стягнути з відповідача компенсацію вартості половини автомобіля посилаючись на правовий механізм ст. 364 ЦК України. Суд вважає, що встановлені обставини дають підстави вважати, що [PERSON] не пропустила строк позовної давності. Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню \~ \~ \~ \~Щодо позовних вимог в частині стягнення половини заробітної плати отриманої відповідачем за період зареєстрованого шлюбу: \~ \~ \~ \~Згідно до ч.2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. При цьому, до того часу, поки не буде доведене протилежне, вважається, що кожен з подружжя при розпорядженні спільним майном діє в інтересах подружжя. При цьому сам по собі факт отримання відповідачем заробітної плати позивача не свідчить про приховування від родини заробітку та витрачання його не на користь родини. Належних та допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів на підтвердження того, що спільні сумісні кошти відповідач використала не в інтересах сім`ї, суду не надано. \~ \~ \~ \~Таким чином позовні вимоги в цій частині позову задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~Судові витрати: Первісна ціна позову становила 602279,92 грн. У листопаді- грудні 2020 року позивач- [PERSON] зменшила розмір позовних вимог, зокрема з суми первинних позовних вимог 602279,92 грн. зменшені вимоги становили 323772,07 грн. Судовий збір сплачений первинно 6465,73 грн. Отже заявниця просила суд повернути надлишок судового збору. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.11.2021 року повернуто судовий збір за формулою: 6465,73 грн. (сплачений фактично судовий збір) - 3237,71 (судовий збір за зменшені вимоги позову)= 3228,02 грн. сума судового збору що підлягає поверненню. Остаточна ціна позову (з урахуванням уточнення від 12.05.2024 року) становила 127850 грн.+169374,32 грн.= 297224,32 грн. Фактично задоволена сума позову становила 127850 грн., що становить 43,01%. Таким чином з відповідача- [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 1392,54 грн. (3237,71 грн.х 43,01%). Решта судового збору підлягає віднесенню на рахунок позивача. Щодо витрат на правничу допомогу: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже позивач не позбавлена можливості протягом строку, встановленого процесуальним законом подати докази на обгрунтування витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial