Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 45\~856,56 грн., з яких: 31\~488,40 грн., - загальна сума боргу по тілу кредиту; 14\~368,16 грн., - загальна сума боргу по відсотках. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] уклала з АТ «ОТП БАНК» кредитний договір № 2002161497. 13.10.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13/10/23 відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2002161497, укладеним між АТ « ОТП БАНК» та [PERSON] . Згідно п.1.1 Договору факторингу АТ «ОТП БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу, передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2002161497 в сумі 45856,56 грн., з яких: 31488,40 грн., - загальна сума боргу по тілу кредиту; 14368,16 грн., - загальна сума боргу по відсотках. Згідно п. 6.2.3 Договору факторингу право вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Ухвалою суду від 15.08.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено на 07.11.2024 року. 07.11.2024 року в судове засідання не з`явився представник позивача, у позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутністю представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ЦПК України, в судове засідання не з"явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому, з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК. В силу\~\~\~ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~та частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 2\~статті 95 ЦПК України\~передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 29.12.2012 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідач [PERSON] було укладено кредитний договір № 2002161497, сума наданого кредиту становить з 1447,00 грн., строк кредиту 12 місяців, строк пільгового періоду 4 місяці. Розмір процентної ставки становить 0,01 % річних, в пільговий період - 0 % річних. Комісія становить 25,32 грн щомісячно, крім 4 місяців пільгового періоду. Загальна сума повернення кредиту з урахуванням комісії та процентної ставки становить 1649,64 грн., яка слкадається із: 1447 грн. основної суми (тіла) кредиту; 202,56 грн. комісій та 0,08 грн процентів за користування кредитом, що відображено у графіку платежів. Проте відповідач належним чином не виконувала умови Кредитного договору, в зв`язку з чим утворилася заборгованість 13.10.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13/10/23 відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2002161497, укладеним між АТ « ОТП БАНК» та [PERSON] . Згідно п.1.1 Договору факторингу АТ «ОТП БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу, передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. В реєстрі боржників № 2 до Договору факторингу вказано, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2002161497 в сумі 45\~856,56 грн., з яких: 31\~488,40 грн., - загальна сума боргу по тілу кредиту; 14\~368,16 грн., - загальна сума боргу по відсотках. Згідно п. 6.2.3 Договору факторингу право вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При розв`язані спору суд виходить з наступного. Згідно ч.1\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.1 ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як передбачено\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною другою\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~ст.652 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як зазначено в\~ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 Цивільного кодексу України). Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 відповідно до ч.1 ст.1048\~та ч.1 ст.1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Велика Палата ВС роз`яснила, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд при вирішенні справи виходить з того, що позивач, як сторона договорів, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості, а також сплати неустойки, передбаченої договором, у разі прострочення. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В ході дослідження письмових доказів судом встановлено, що відповідач отримала кредит на суму 1447 грн (що становить тіло кредиту). З урахуванням комісій та процентів за користування кредиту, сума грошових коштів до повернення складає 1649,64 грн. Між тим позивач просить стягнути тіло кредиту в розмірі 31 488,40 грн., не надаючи при цьому належних доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого виникла у відповідачки заборгованість у вказаному розмірі за тілом кредиту, що перевищує розмір кредитного ліміту. Відповідачкою не надано доказів того, що станом на день розгляду справи у суді заборгованість за кредитним договором сплачена частково або повністю. Що стосується нарахованих сум заборгованостей за відсотками суд приходить до наступного. Суд звертає увагу, що за договором № 2002161497 від 29.12.2012 року, відповідачка отримала кредит у розмірі 1447,00 грн., строк кредиту 12 місяців. Загальна сума повернення кредиту з урахуванням комісії та процентної ставки становить 1649,64 грн. Доказів того, що між сторонами було укладено додатковий договір або договір позивачем не надано. Позивач, зазначаючи, що сума боргу відповідачки по відсотках становить 14\~368,16 грн., не долучає розрахунок заборгованості, а тому суд, з урахуванням вище наведеної позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, не може погодитися із заявленою позивачем сумою. За правилами ст.ст.\~12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1649,64 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч.\~1\~ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 108,93 грн.

Outcome: partial