Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3-ї особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів і свої позовні вимоги мотивує тим, що Він народився [INFO] . Його мати [PERSON] , громадянка України на момент його народження проживала разом з [PERSON] , [INFO], Громадянином Йорданського Гашимітського Королівства, шлюб з яким було укладено 03 вересня 2008 року (місце укладення шлюбу: Суд Західного Аммана), місце та номер реєстрації: Західний Амман №110/43. [INFO] мати позивача [PERSON] трагічно загинула в автокатастрофі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 07 жовтня 2015 року відділом реєстрації: Центральний Амман №937/4. Після загибелі матері Він разом з батьком-відповідачем по справі переїхали жити до України і з 2018 року по 2019 рік проживали в місті Запоріжжі. У листопада 2019 року Відповідач приїхав з Позивачем до м. Суми та передав його рідній сестрі матері дитини - [PERSON] і після цього жодного разу не відвідував сина, не цікавився його життям, здоров`ям, грошей на його утримання не передавав, а тому Він просить суд позбавити його батька - [PERSON] ([INFO], Громадянина Йорданського Гашимітського Королівства, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] ) батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] , Громадянина України та стягувати з [PERSON] , [INFO], Громадянина Йорданського Гашимітського Королівства, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] ) - аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , Громадянин України, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, і аліменти виплачувати дитині [PERSON] , [INFO] , Громадянин України, місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , починаючи стягнення з 23 лютого 2024 року. Представник позивача[PERSON] - адвокат Четвертак Л.В. надала письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов не надав. Одночасно також відповідач був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 3-тя особа: Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суду надано висновок про можливість позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, матеріали справи №580/718/17 Лебединського районного суду Сумської області, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] (а.с.7-9), свідоцтво про народження видане 09.05.2016 року Західний Амман №823/977 (а.с.6 справа №580/718/17 Лебединського районного суду Сумської області). Мати позивача [PERSON] , громадянка України на момент його народження проживала разом з [PERSON] , [INFO], Громадянином Йорданського Гашимітського Королівства, шлюб з яким було укладено 03 вересня 2008 року (місце укладення шлюбу: Суд Західного Аммана ), місце та номер реєстрації: Західний Амман №110/43 ( а.с.8-9 справа №580/718/17 Лебединського районного суду Сумської області). 27 вересня 2015 року мати позивача [PERSON] трагічно загинула в автокатастрофі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 07 жовтня 2015 року відділом реєстрації: Центральний Амман №937/4 (а.с.10 справа №580/718/17 Лебединського районного суду Сумської області). Після загибелі матері позивач разом з батьком-відповідачем по справі переїхали жити до України і з 2018 року по 2019 рік проживали в місті Запоріжжі. У листопада 2019 року Відповідач приїхав з Позивачем до м. Суми та передав його рідній сестрі матері дитини - [PERSON] і після цього жодного разу не відвідував сина, не цікавився його життям, здоров`ям, грошей на його утримання не передавав. Відповідач, батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не водить до лікарні, не надає дитині доступу до культурних цінностей. З листопада 2019 року відповідач не вітав дитину з днем народження, не дарував жодного подарунку. Вказані відомості відповідачем у належний спосіб не спростовані. Відповідач взагалі не цікавиться дитиною. Позивач з листопада 2019 року постійно мешкає зі своєю рідною тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Директора Комунальної установи «Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №25, м. Суми, Сумської області» Ірини Шумило, то позивач [PERSON] навчається у 8-В класі з 29 листопада 2019 року по теперішній час. Вихованням займається його рідна тітка [PERSON] . Батько дитини жодного разу не відвідував школу. На жоден контакт(очний, заочний, дистанційний, телефоний) не виходив (а.с.20). Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради наданий висновок, згідно якого служба вважає за можливе позбавити[PERSON] ([INFO], Громадянин Йорданського Гашимітського Королівства, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] ) батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] , Громадянин України. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином встановлено, що відповідач - батько дитини свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичного догляду, лікування дитини; не спілкується із сином в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Будь-яких доказів того, що батько піклується про дитину та приймає особисту участь у вихованні сина - суду не надано. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] , [INFO], Громадянин Йорданського Гашимітського Королівства, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] ) - аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , Громадянин України, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, і аліменти виплачувати дитині [PERSON] , [INFO] , Громадянин України, місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , починаючи стягнення з 23 лютого 2024 року. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі і позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина та стягнення аліментів на його утримання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави - 1211 грн. 20 коп. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved