Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

19.08.2024 року позивач звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання та утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 21.03.2023 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбні стосунки між подружжям припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина залишилась проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, позивачка перебуває у декретній відпустці, не має змоги працювати, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідач, в свою чергу, має змогу надавати їй допомогу, оскільки проходить військову службу у військовій частині Національної гвардії України та має стабільний дохід. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття сина, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі частини від доходів відповідача до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позовну заяву (а.с.12-13). Позивачка належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направила, згідно тексту позовної заяви просить суд розглядати справу в порядку спрощеного провадження (а.с.3). Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, про що свідчить конверт (а.с.15), який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд ухвалює розглянути справу заочно, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи\~проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 21.03.2023 року позивач уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.03.2023 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві (а.с.4). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.07.2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі (а.с.5). Шлюбні стосунки сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Син залишився проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 06.06.2023 року та від 17.07.2023 року (а.с.6,7) . Позивач стверджує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Конституція України\~в\~статті 48\~встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Основний Закон України\~покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга\~статті 51),\~у той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51). Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини відповідно до ст. 179 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням\~діючого законодавства,\~наявності обов`язку\~щодо матеріального\~забезпечення дитини\~з боку\~обох батьків,\~з урахуванням\~розміру аліментів\~на\~одну\~дитину,\~що \~має складати\~\~1/4\~частину\~заробітку\~(доходу)\~платника\~аліментів,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги в\~цій частині\~підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Крім того, згідно ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів\~ст.84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає із дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку. З огляду на викладене вище, з урахуванням потреб дружини, яка здійснюючи догляд за малолітньою дитиною, не в змозі самостійно забезпечувати себе матеріально, а також враховуючи факт стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина в розмірі частини від його доходів, суд вважає заявлені позивачем вимоги щодо розміру аліментів на її утримання надмірними та необґрунтованими та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 1/6 частини від доходів відповідача. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства, а обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати таку допомогу судом не встановлено, ним самим у відзиві не зазначено. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розподіл судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Outcome: partial