Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

17.09.2024 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною двадцяти трьох років або до припинення навчання. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі зареєстрували шлюб 05.08.1995 року, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2012 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти сторін проживають разом з позивачкою. Судовим наказом від 25.04.2019 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання [PERSON] в розмірі частини від заробітку до повноліття дитини. На теперішній час [PERSON] набула повноліття і навчається у Київському національному університеті будівництва та архітектури. Донька навчається на денній формі навчання та не має змогу працювати аби утримувати себе самостійно. Крім того, дитина має проблеми з зором, знаходиться на постійному лікуванні, що потребує чималих витрат. Відповідач інших дітей не має, аліментів не сплачує, працює провідним інженером у СП «Київські теплові мережі КП «Київтеплоенерго» та має можливість надавати грошову допомогу. Позивачка вважає, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти у розмірі частини від заробітку, без погіршення його матеріального стану. Ухвалою суду від 24.09.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 17.10.2024 року до суду надійшла заява відповідача, у якій останній зазначає, що не заперечує щодо позовних вимог позивачки, погоджується на сплату аліментів в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), на утримання доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до припинення навчання або до досягнення двадцяти трьох років. Права відповідача у цивільному судочинстві відомі та зрозумілі. Інших заяв, клопотань не має. Складу суду довіряє, відводів не має. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.1995 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб, який у подальшому розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2012 року у справі №2604/2456/2012 (а.с. 4-5). Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року у справі №755/6079/19 з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. За змістом довідки №20 від 05.09.2024 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу архітектурного факультету Київського національного університету будівництва і архітектури денної форми навчання. Навчання в КНУБА закінчується 30.06.2028 року (а.с. 8). Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналіз наведеної норми закону вказує на те, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання настає за наступних умов: - дитина досягла повноліття, але їй ще не виповнилось 23 років; - дитина навчається і саме у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги; - платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу; - право позивача на звернення до суду з відповідним позовом обумовлене проживанням разом із ним дитини, яка продовжує навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи, що відповідач визнав позов і не заперечує жодних викладених у ньому обставин, суд вважає за можливе прийняти визнання позову та ухвалити у справі рішення про його задоволення, оскільки таке визнання не суперечить закону, не стосується прав та обов`язків інших осіб та спрямоване на забезпечення матеріального утримання повнолітньої доньки сторін на час її навчання. Ураховуючи, що третя особа у справі [PERSON] дійсно продовжує навчання, що підтверджується належними доказами, при цьому зазначена особа навчається на денній формі навчання, така обставина вказує на наявність об`єктивних причин, що позбавляють повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно. Отже, за наведених умов [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, тому вимоги позивача про стягнення аліментів в даному випадку є законними та обґрунтованими, і такі вимоги визнані відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved