Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

08 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про зобов`язання публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» відновити стан рахунку № IBAN [NUMBER] , відкритий в ПАТ АБ «Південний» на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), зарахувавши грошові кошти в розмірі 8\~620,50 Євро та стягнення судових витрат. Рішенням Ізмаїльського\~міськрайонного суду\~Одеської області\~від 15\~жовтня 2024\~року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про відновлення стану рахунку № IBAN [NUMBER] , відкритий в ПАТ АБ «Південний» на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), зарахувавши грошові кошти в розмірі 8\~620,50 Євро та стягнення судових витрат відмовлено. У відзиві на позовну заяву від 11.01.2024 року представник АБ «Південний», зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 49088, 30 грн., які просив стягнути з [PERSON] 22 жовтня 2024 року від представника АБ «Південний» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» витрат на правову допомогу у розмірі 17 500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень, оскільки судом не вирішено питання про стягнення цих витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила, надала клопотання, яке надійшло до суду 24 жовтня 2024 року про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що розмір витрат відповідачем є неспівмірним із складністю справи та виконання адвокатом робіт. Представник відповідача в судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення по справі підтримала в повному обсязі та наполягає на її задоволенні. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. 18\~червня 2018\~року між\~ПАТ АБ\~«Південний» та\~Адвокатським об`єднанням\~«Юрпрайм»був укладений договір про надання правової допомоги, за цим договором адвокатське об`єднання «Юрпрайм» зобов`язалось здійснювати представництво інтересів та захищати права клієнта, зокрема, в судах загальної юрисдикції. Згідно ордеру серії ВН №1318064 від 27 грудня 2023 року адвокат адвокатського об`єднання «Юрпрайм» Кувшинова Валерія Петрівна здійснює представництво інтересів ПАТ АБ «Південний» в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області. Згідно акту №556 прийому-передачі виконаних робіт, укладеного між ПАТ АБ «Південний» та Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм» були надані юридичні послуги на суму 17\~500 грн. Згідно п. 4 договору про надання правової допомоги від 18 червня 2018 року за послуги, що надаються адвокатом ПАТ АБ «Південний» сплачує гонорар (винагороду) у розмірі та у порядку, передбаченому у Додатку №1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною даного договору. На вимогу адвоката гонорар може сплачуватися і до моменту надання послуг, а у разі відмови від їх оплати, адвокат має право припинити надання послуг до моменту їх оплати. Витрати адвоката, понесені останнім або його представником у зв`язку з виконанням доручень ПАТ АБ «Південний» (поїздки, відрядження, оплати судового збору та державного мита та інші витрати) оплачуються ПАТ АБ «Південний» не пізніше наступного дня згідно виставленого рахунку. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в додатку до договору про надання правової допомоги. 11 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , складений адвокатом Кувшиновою В.П., одним з пунктів відзиву було стягнення з [PERSON] судових витрат, понесених ПАТ АБ «Південний» у зв`язку з розглядом справи. Разом з тим, розмір суми судових витрат не був визначений. 15 жовтня 2024 року справа була розглянута та в задоволенні позову було відмовлено. 22 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» витрат на правову допомогу у розмірі 17 500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень. Таким чином, в рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року не була вирішена вимога про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу, оскільки розмір понесених судових витрат не був відомий на час ухвалення рішення. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що відповідає п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Відповідачем на виконання ч. 8 ст. 141, ч. 1 ст. 134 ЦПК України (щодо стадії подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи) було заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу. З наданих доказів вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм» надавалася правнича допомога відповідачу, на підтвердження чого відповідачем надано Договір про надання правової допомоги № 1/6-18 від 18 червня 2018 року, Додаткову угоду № 1/6-18 від 13 грудня 2023 року до Договору про надання правової допомоги № 1/6-18 від 18 червня 2018 року. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник відповідача 22 жовтня 2024 року надав копію акту приймання передачі послуг від 17 жовтня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 18 червня 2018 року; копію меморіального ордеру №3359 від 21 жовтня 2024 року. Згідно акту приймання передачі послуг №556 від 17 жовтня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 18 червня 2018 року адвокатське об`єднання «Юрпрайм» надало юридичні послуги ПАТ АБ «Південний» відповідно до договору про надання правової допомоги від 18 червня 2018 року, а ПАТ АБ «Південний» прийняв ці послуги. Відповідно до п. 1 акту приймання передачі послуг від 17 жовтня 2024 року, вартість послуг складає: 17\~500 грн. Згідно копії меморіального ордеру №3359 від 21 жовтня 2024 року ПАТ АБ «Південний» сплатив адвокатському об`єднанню «Юрпрайм» 17\~500 грн. за адвокатські послуги. Вказане відповідає свободі договору, укладеного між адвокатським об`єднанням та відповідачем як клієнтом. Вказаний адвокат як представник відповідача підписувала та подавала відзив та заяви від імені відповідача з додатками, подавала суду заяву відшкодування витрат на правничу допомогу. Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України). Наведене у своїй сукупності свідчить про належне виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків щодо своєчасності заявлення про витрати на правничу допомогу та надання доказів таких витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що відповідає п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Обов`язок доведення не співмірності витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до вимог ч. 6 ст. 137 ЦПК України покладається на сторону, яка заявляє про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заперечуючи проти вказаного розміру правничої допомоги, представник позивача зазначає, що розмір таких витрат не відповідає складності даної справи. Вказане не може бути взято до уваги, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 17\~500 грн, які доведені та підтверджені належними доказами, вочевидь відповідають як складності справи, так і часу, витраченому адвокатом на вчинення певних процесуальних дій, вони не є завищеними, є розумними. Крім того, аналіз змісту заяви представника позивача свідчить про те, що позивачем не оспорюється надання правничої допомоги, а міститься лише посилання на невідповідність розміру гонорару адвоката критеріям розумності та справедливості. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата\~Верховного Суду\~у п.\~53\~додаткової постанови\~від 19.02.2020\~року (справа 755/9215/15-ц) зазначила, що вимога частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Враховуючи, що представник відповідача подав докази витрат на правову допомогу 22 жовтня 2024 року, а рішення по справі було ухвалене 15 жовтня 2024 року, суд вважає, що докази витрат на правову допомогу були подані представником відповідача своєчасно і в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. За таких обставин, оскільки під час розгляду справи, за результатами розгляду якої судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, сторона відповідача понесла витрати на професійну правничу допомогу, при цьому докази на підтвердження понесених витрат в сумі 17\~500 грн. подано до ухвалення рішення у цій справі з дотриманням встановленого законом порядку, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» витрат на правову допомогу у розмірі 17 500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривен.

Outcome: approved