Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

У квітні 2024 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , у якій позивач просить:стягнути з відповідача суму страхового відшкодування 203 194,86 грн., втрати від інфляції і три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання 8727,49 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 26.04.2023 року між позивачкою та відповідачем укладено Договір добровільного страхування № 208.23.2749313, відповідно до умов якого позивачка застрахувала автомобіль марки KIA Sportage д.н. [NUMBER] , на суму 645000,00 грн. 07.06.2023 р. у місті Києві по вул. Юрія Іллєнка відбулось ДТП, за участю застрахованого автомобіля KIA Sportage д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2023 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2023 р. постанову Шевченківського районного суду м. Києва скасовано, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення. 08.06.2023 р. ТДВ «Експрес Страхування» повідомлено про страховий випадок. Однак, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п.п. 13.1.1, 12.1.3.16 Договору, оскільки водій керував транспортним засобом у стані сп`яніння. 29.01.2024 на адресу відповідача було направлено претензію. Згідно з відповіддю відповідача від 22.02.2024 р., відмова у виплаті страхового відшкодування обґрунтована пунктом 12.1.3.16 Договору: «залишення страхувальником або особою, яка на законних підставах експлуатує ТЗ, після настання страхового випадку місця ДТП до прибуття працівників поліції, або ухилення від проведення в установленому законом порядку медичного огляду на вимогу працівників поліції для визначення стану сп`яніння, та/або вживання алкогольних напоїв, наркотичних чи токсичних речовин після настання ДТП до закінчення процедури оформлення ДТП». З такою відмовою позивач не погоджується, оскільки відповідно до пункту 12.1.3.16 Договору, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: Управління ТЗ Страхувальником або іншою особою , яка не має посвідчення водія відповідної категорії, або посвідчення водія даної особи є недійсним, або особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння під впливом наркотичних чи токсичних речовин. [PERSON] керував автомобілем на законних підставах, мав дійсне посвідчення водія, залишався на місці ДТП до оформлення матеріалів. Крім того, [PERSON] не керував автомобілем у стані сп`яніння, що підтверджено постановою Київського апеляційного суду. Відповідно до вказаної постанови працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Згідно з результатом тесту від 08.06.2023 р., алкоголю в організмі [PERSON] не виявлено. Позивач вказує, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, зазначені у відповіді на претензію, не передбачені пунктом 12.1.3.16 Договору, а тому відмова є незаконною. Згідно з рахунком-фактурою від 20.03.2023 р. № 0000008163, вартість робіт і запчастин по ремонту автомобіля 203194,86 грн. У зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування, позивач також просить стягнути з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суму втрат від інфляції 4054,56 грн. та 3 % річних 4672,93 грн. за період з 08.06.2023 р. до 13.03.2024 р. Ухвалою суду від 23.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи з повідомленням учасників справи не надходило. 29.04.2024 р. представник відповідача в суді отримав ухвалу про відкриття провадження, копію позову з додатками. 13.05.2024 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав. Зазначив, що водій [PERSON] особисто повідомив працівників поліції про вживання ним після настання ДТП за його участі, алкоголю. Пунктом 13.1.6 Договору страхування передбачено відмову у виплаті страхового відшкодування, зокрема у випадку вживання алкогольних напоїв, наркотичних чи токсичних речовин після настання ДТП до закінчення процедури оформлення ДТП. У постанові Київського апеляційного суду від 14.11.2023 р. вказано, що як вбачається з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, після повідомлення поліцейським [PERSON] про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, [PERSON] повідомив працівників поліції про вживання ним алкоголю вже після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його участі. А тому, апеляційний суд вважав, що дії [PERSON] працівником поліції слід було кваліфікувати за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зізнання [PERSON] у вживанні алкоголю (250 гр. коньяку) після ДТП підтверджується відеозаписом з боді-камери поліцейського, на якому водій неодноразово це підтверджує. Тому, на підставі цього відповідач склав страховий акт, у кому зазначив, що ця подія не є страховим випадком, про що було повідомлено листом від 27.12.2023 р. Також, відповідач просить суд критично поставитись до наданого позивачем висновку КНП «Соціотерапія», оскільки такий огляд Косинський пройшов з недотриманням порядку його проведення, а саме після двох годин з моменту ДТП. Також, зазначає, що позивач безпідставно посилається на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вказаний закон не регулює спірні правовідносини. Ухвалою суду від 02.09.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] 05.09.2024 р. до суду надійшли письмові пояснення від [PERSON] , у яких він зазначив, що під час оформлення матеріалів ДТП поліцейський почав ставитись до нього упереджено, після того як дізнався, що він військовослужбовець. [PERSON] був згодний пройти огляд на стан ДТП у медичному закладі, однак поліцейський в порушення порядку проведення огляду цього не запропонував. Натомість, поліцейський почав схиляти його до відмови від огляду, повідомив, що такий огляд він зможе пройти самостійно в подальшому, що і було ним зроблено, та зафіксовано відсутність стану сп`яніння. Жодних ознак алкогольного сп`яніння на відеозаписі з камери поліцейського не видно. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що 26.04.2023 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ТДВ «Експрес Страхування» укладено Договір добровільного страхування № 208.23.2749313, відповідно до умов якого позивачка застрахувала автомобіль марки KIA Sportage д.н. [NUMBER] , на страхову суму 646000,00 грн., франшиза складає 0,25 % (1615 грн.). Згідно з пунктом 12.1.3.16 Договору, не визнається страховим випадком і не проводиться виплата страхового відшкодування у разі управління ТЗ страхувальником або іншою особою , яка не має посвідчення водія відповідної категорії або посвідчення водія даної особи є недійсним, та/або яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Відповідно до пункту 13.1.6 Договору, підставою для відмови страховиком у виплаті страхового відшкодування є залишення страхувальником або особою, яка на законних підставах експлуатує ТЗ після настання страхового випадку місця ДТП до прибуття працівників поліції або ухилення від проведення в установленому порядку медичного огляду на вимогу працівників поліції для визначення стану алкогольного сп?яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, та/або вживання алкогольних напоїв, наркотичних чи токсичних речовин після настання ДТП до закінчення процедури оформлення ДТП. 07.06.2023 р. у місті Києві по вул. Юрія Іллєнка відбулось ДТП, за участю застрахованого автомобіля KIA Sportage д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . 08.06.2023 р. ТДВ «Експрес Страхування» повідомлено про страховий випадок. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2023 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2023 р. постанову Шевченківського районного суду м. Києва скасовано, провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення. У вказаній постанові апеляційного суду зазначено: «факт керування [PERSON] транспортним засобом марки KIA Sportage д.н. [NUMBER] спростовується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, складеним за статтею 124 КУпАП та відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського. Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що як вбачається з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, після повідомлення поліцейським [PERSON] про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, Косинський повідомив працівників поліції про вживання ним алкоголю вже після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його участі. … Утім, не зважаючи на встановлені обставини, працівниками поліції не було взято їх до уваги, та не враховано, що такі дії особи, як вживання після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, що не заперечувалося водієм, за умови їх вчинення, слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою було складено протокол серії ААД №264951». Згідно з рахунком-фактурою № 0000008163 від 20.12.2023 р. ТОВ «Автоцентр на Борщагівці», вартість робіт і запчастин для ремонту автомобіля KIA Sportage д.н. [NUMBER] складає 203194,86 грн. Згідно зі страховим актом № 3.23.02233-1 від 07.12.2023 р., пригода не визнана страховим випадком. Листом від 07.12.2023 р. ТДВ «Експрес Страхування» відмовило позивачу у страховій виплаті, посилаючись на те, що в постанові Київського апеляційного суду від 14.11.2023 р. встановлено, що в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме вживання алкоголю після ДТП до моменту проходження огляду, та зафіксовано особисте підтвердження [PERSON] факту вживання алкоголю після ДТП. Тому, посилаючись на п. 12.1.3.16, 13.1.1 Договору, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування. Згідно з відповіддю відповідача на претензію від 22.02.2024 р., відмова у виплаті страхового відшкодування обґрунтована пунктом 12.1.3.16 Договору: «залишення страхувальником або особою, яка на законних підставах експлуатує ТЗ, після настання страхового випадку місця ДТП до прибуття працівників поліції, або ухилення від проведення в установленому законом порядку медичного огляду на вимогу працівників поліції для визначення стану сп`яніння, та/або вживання алкогольних напоїв, наркотичних чи токсичних речовин після настання ДТП до закінчення процедури оформлення ДТП». Відповідно до наданою копією результату лабораторного дослідження КНП «Соціотерапія», проведеного 09.06.2023 р., алкоголю в крові [PERSON] не виявлено. Також, судом досліджено наданий представником страхової компанії відеозапис з боді-камери поліцейського, під час складення матеріалів про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що [PERSON] дійсно повідомив поліцейським про вживання ним алкоголю після ДТП. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначені поняття: страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства; страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства; франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством. Статтею 92 Закону України «Про страхування», страховик за договором страхування зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. Згідно з ч. 4 ст. 104 Закону України «Про страхування», рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхової виплати може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Відповідно до ст. 979 ЦК України, Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Згідно зі ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У цій справі відповідач посилається на те, що дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу не є страховим випадком відповідно до умов договору страхування, оскільки водій [PERSON] вжив алкоголь після настання ДТП до його оформлення, чим порушив п. 12.1.6.13 Договору страхування. Суд звертає увагу, що пунктом 12.1.6.13 Договору страхування не передбачено такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, як вживання водієм алкоголю після вчинення ДТП до оформлення матеріалів. Водночас, така підстава для відмови у виплаті страхового відшкодування визначена пунктом 13.1.6 Договору страхування, і у наданій позивачу відповіді страхова компанія посилалась саме на вживання водієм алкоголю після настання ДТП, і тому, на переконання суду, посилання відповідача на пункт 12.1.6.13 договору, а не на пункт 13.1.6 договору не має істотного значення. Однак, приймаючи рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, в силу ст. 12 ЦПК України, саме відповідач повинен довести суду належними, допустимими і достатніми доказами існування законних підстав для такого рішення. Так, своє рішення відповідач обґрунтовує обставинами, встановленими постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2023 р., а також відеозаписом з боді-камер поліцейських з місця ДТП. Водночас, поза увагою відповідача залишився той факт, що водій [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП не притягувався. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно [PERSON] було закрите апеляційним судом за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення. Суд бере до уваги, що у постанові апеляційного суду дійсно вказано, про визнання водієм факту вживання алкогольних напоїв після ДТП, що слідує з дослідженого відеозапису. Водночас, такі формулювання у постанові апеляційного суду не мають значення обставин (фактів), встановлених апеляційним судом, оскільки факт вживання алкогольних напоїв [PERSON] після ДТП апеляційним судом не встановлювався і не був предметом доведення у справі про адміністративне правопорушення. Як зазначив апеляційний суд, такі дії водія за умови їх вчиненняслід кваліфікувати за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Таким чином, суд відхиляє посилання відповідача на преюдиційність висновків апеляційного суду для доведення обставин у цій справі. На наданих суду відеозаписах факт вживання алкоголю [PERSON] після ДТП не зафіксовано. Твердження водія про такі дії, які хоча і були зафіксовані на відеозаписі, однак не підтверджені жодними іншими доказами у цій справі, зокрема медичними документами, чи показами свідків. Тому, наданий відповідачем відеозапис не є достатнім доказом існування підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не довів суду правомірність відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, і тому його слід стягнути з відповідача в судовому порядку. Заявлений розмір страхового відшкодування в сумі 203194,86 грн., визначений на підставі рахунку-фактури, відповідачем не оспорювався. Водночас, із заявленої суми страхового відшкодування 203 194,86 грн., слід відрахувати передбачену договором франшизу 1615 грн., і тому стягненню підлягає сума страхової виплати 201 579,86 грн. Також, суд погоджується з позивачем про наявність підстав для нарахування втрат від інфляції і трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак, з урахуванням притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та скасування такого рішення судом апеляційної інстанції лише 14.11.2023 р., розрахунок 3 % річних і втрат від інфляції слід розпочинати з дня прийняття відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування - 07.12.2023 р. А тому, до стягнення підлягає сума 3 % річних за період з 07.12.2023 по 13.03.2024 - 1093,50 грн. (201579,86 х 3 % / 365 х 66 = 1093,50) та сума втрат від інфляції повні місяці січень-лютий 2024 -1411,06 грн. (1,004х1,003 - 201579,86 = 1411,06). На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 2034,45 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial