Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

07.06.2024 адвокат Глущенко О.С., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив: - визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування законом на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.08.1993, виданого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3269 та договору про порядок користування жилим будинком між учасниками спільної часткової власності від 21.09.1983, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4333; - визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування законом на земельну ділянку площею 0,0297 га кадастровий номер 7110136400:02:071:0050, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 18.07.2007 № ЯЕ 133435. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частина будинку з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,0297 га з кадастровим номером 7110136400:02:071:0050, розташовані за адресою: [ADDRESS] . За життя померла заповіту не складала. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, є позивач. У встановлений законом строк позивач звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.05.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.06.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024 витребувано у Другої черкаської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 09.10.2024 Другою черкаською державною нотаріальною конторою, на виконання ухвали від 17.09.2024, надано належним чином завірену копію спадкової справи № 14/2024 після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, від його представника адвоката Глущенка О.С. надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача за довіреністю Кирман В.О. у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Друга черкаська державна нотаріальна контора та [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином. Від нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. надійшла заява, в якій остання просила проводити розгляд справи без її участі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.08.2023 у м. Черкаси у віці 85 років померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , про що 30.08.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 2481 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частина будинку з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,0297 га з кадастровим номером 7110136400:02:071:0050, розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належали померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.08.1993, виданого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3269, договору про порядок користування жилим будинком між учасниками спільної часткової власності від 21.09.1983, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4333, а також Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку № ЯЕ 133435 від 18.07.2007. Факт належності померлій [PERSON] земельної ділянка площею 0,0297 га, кадастровий номер 7110136400:02:071:0050, розташованої за адресою: [ADDRESS] підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. У встановлений законом строк позивач звернувся до Другої черкаської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . На підставі його заяви було заведено спадкову справу № 14/2024, номер у спадковому реєстрі 771855430. Із матеріалів спадкової справи № 14/2024 слідує, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . Однак, постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. від 23.05.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вище вказане спадкове майно. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі вiдсутностi спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина 1 статті 1297 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як передбачено у пункті 4.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Аналогічний правовий\~висновок міститься\~у постанові\~Верховного Суду\~від 01.08.2019\~у справі\~№ 205/4311/14-ц,\~від 22.09.2021\~у справі № 227/3750/19. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, оскільки за життя [PERSON] на праві приватної власності належала частина будинку з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,0297 га з кадастровим номером 7110136400:02:071:0050, розташовані за адресою: [ADDRESS] , позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщин після смерті матері - [PERSON] , однак, через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved