Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Свій позов мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак разом не проживають. [INFO] у сторін народилась дитина [PERSON] , яка проживає разом з позивачкою. Позивачка вказує, що знаходиться у декретній відпустці по догляду за спільною дитиною та немає можливості працювати та забезпечувати себе. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, має нормальний стан здоров`я, а тому має змогу працювати та сплачувати аліменти на утримання дружини. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу разом з копією позовної заяви з додатками було надіслано за місцем проживання відповідача, однак відповідач відзив на позов не надав, будь-які докази по справі чи інші клопотання на адресу суду не надійшли. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами, [PERSON] та [PERSON] , 28 липня 2018 року було зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1838 (а.с. 7). У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.05.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8). Сторони проживають окремо. Дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2024/007241835 від 20.06.2024, №2024/007243123 від 20.06.2024 та довідкою від 01 липня 2024, виданою ОСББ «Струмок 92» (а.с. 6, 9, 10,). Згідно довідки Департаменту соціальної політики ВМР від 22.07.2024 року №1426, [PERSON] отримує державну допомогу при народженні дитини з 01.06.2024 р. по теперішній час (а.с. 11). Відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] про що свідчить інформаційна довідка Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 31.07.2024 №03-13/31 (а.с. 14). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Доказів протилежного відповідач не надав. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині виконання обов`язку по утриманню одного з них у разі проживання з нею (ним) дитини. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). У відповідності до ст. 80 СК України у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як установлено судом та не заперечується учасниками справи дитина проживає разом з матір`ю. Судом не встановлено виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дружини з якою проживає дитина, а тому відповідне право позивача є порушене та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дружини. Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також зазначає, що доказів неспроможності відповідача утримувати дружину матеріали справи не містять. При цьому відмічає, що право позивача на таке утримання є незалежним від того, чи працює вона та незалежним від її матеріального становища. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу. Суд звертає увагу, що доказів неможливості надання такої допомоги чи знаходження на його утриманні інших осіб відповідачем не надано, тому суд, з урахуванням наявності малолітньої дитини, вважає справедливим встановлення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що, забезпечуватиме потреби позивачки в її утриманні. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 79 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 24 липня 2024 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 605,60 грн судового збору пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial