Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Носова Жанна Борисівна про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просила визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га., кадастровий номер 5310137000:18:003:0336, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки надану для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0834 га, кадастровий номер 5310137000:18:003:0337, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказувала, що у відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] є донькою [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про шлюб, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після укладення шлюбу позивачка взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Мати позивачки [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 19.09.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). За таких умов, з метою подальшої реалізації права на отримання спадкового майна приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Носовій Ж.Б. подано заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме: земельна ділянка під кадастровим номером 5310137000:18:003:0336 та земельна ділянка під кадастровим номером 5310137000:18:003:0337. Разом із заявами позивачкою надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2020 року №208268312 та від 06.05.2020 року №208264874, витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Постановою нотаріуса від 27.09.2023 року у видачі такого свідоцтва відмовлено. В обґрунтування постанови зазначено, що наведені земельні ділянки належали померлій на праві спільної сумісної власності з [PERSON] . При цьому, повідомлено, що у відповідності до ст. 87 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для виникнення права спільної часткової власності на земельну ділянку і оскільки остання перебуває у спільній сумісній власності, визначити частку померлого не вбачається за можливе. Як наслідок, встановити склад спадкового майна після смерті [PERSON] також неможливо. За таких умов, роз`яснено право на вирішення даного питання в судовому порядку. Після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом 09.11.2022 року заведено спадкову справу №136/2022. Нотаріусу позивачкою подано заяву про прийняття спадщини за заповітом. За життя [PERSON] склала заповіт, яким вона все своє майно заповідала позивачці. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину в установлений законом спосіб і строк або які претендували б на неї немає. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 21.09.2023 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б. в межах спадкової справи №136/2022 зареєстрованої в реєстрі за №69900964 позивачка успадкувала 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі даного свідоцтва за нею здійснено державну реєстрацію права власності на будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав під індексним номером 347423156 від 21.09.2023 року. Власником іншої 1/2 частки в будинку є [PERSON] . Таким чином, домоволодіння належить на праві спільної часткової власності: позивачці та [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради 42 сесії 7 скликання від 12.03.2020 року вирішено: передати в спільну сумісну власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] земельні ділянки за адресою [ADDRESS], площа яких становить: 0,1 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - кадастровий номер 5310137000:18:003:0336 та 0,0834 га. для ведення особистого селянського господарства - кадастровий номер 5310137000:18:003:0337. Право спільної сумісної власності на зазначені земельні ділянки підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2020 року №208268312, від 06.05.2020 №208264874, від 06.05.2020 року №208268633, від 06.05.2020 року №208265083. Таким чином, 1/2 частці у нерухомому майні (житловому будинку) відповідають ті ж частки у земельних ділянках. Ухвалою суду від 21.12.2023 року було відкрито провадження у даній справі. 20.02.2024 року від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, яка була прийнята судом. В обґрунтуванні зустрічного позову відповідач просив визнати, що частка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (площею 0,1 га. кадастровий номер 5310137000:18:003:0336, яка розташована за адресою: [ADDRESS]), становить - 1/2. Визнати, що частка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку надану для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0834 га., кадастровий номер 5310137000:18:003:0337, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ) становить - 1/2. 03.07.2024 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 18.10.2024 року від представника позивача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у ньому. Щодо задоволення зустрічної позовної заяви не заперечує. 18.10.2024 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, просив задовольнити зустрічний позов. 25.09.2024 року від третьої особа надійшла заяву про розгляд справи у їх відсутність, покладаються на розсуд суду. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний та зустрічний позов такими, що підлягають задоволенню та наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] є донькою [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про шлюб, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після укладення шлюбу позивачка взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Мати позивачки [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19.09.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). За таких умов, з метою подальшої реалізації права на отримання спадкового майна приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Носовій Ж.Б. подано заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме: земельна ділянка під кадастровим номером 5310137000:18:003:0336 та земельна ділянка під кадастровим номером 5310137000:18:003:0337. Разом із заявами позивачкою надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2020 року №208268312 та від 06.05.2020 року №208264874, витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Постановою нотаріуса від 27.09.2023 року у видачі такого свідоцтва відмовлено. В обґрунтування постанови зазначено, що наведені земельні ділянки належали померлій на праві спільної сумісної власності з [PERSON] . При цьому повідомлено, що у відповідності до ст. 87 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для виникнення права спільної часткової власності на земельну ділянку і оскільки остання перебуває у спільній сумісній власності визначити частку померлого не вбачається за можливе. Як наслідок, встановити склад спадкового майна після смерті [PERSON] також неможливо. За таких умов, роз`яснено право на вирішення даного питання в судовому порядку. Після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом 09.11.2022 року заведено спадкову справу №136/2022. Нотаріусу позивачкою подано заяву про прийняття спадщини за заповітом. За життя [PERSON] склала заповіт, яким вона все своє майно заповідала позивачці. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину в установлений законом спосіб і строк або які претендували б на неї немає. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради 42 сесії 7 скликання від 12.03.2020 року вирішено: передати в спільну сумісну власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] земельні ділянки за адресою [ADDRESS], площа яких становить: 0,1 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - кадастровий номер 5310137000:18:003:0336 та 0,0834 га. для ведення особистого селянського господарства - кадастровий номер 5310137000:18:003:0337. Право спільної сумісної власності на зазначені земельні ділянки підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2020 року №208268312, від 06.05.2020 №208264874, від 06.05.2020 року №208268633, від 06.05.2020 року №208265083. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подаються до суду за місцем проживання. Відповідно до п. 2 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення первісного позову та зустрічного.

Outcome: approved