Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 21 216,00 грн, а також судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] (відповідач) було укладено Кредитний договір від 16 вересня 2020 року. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «Факторинг Партнерс» (позивач) було укладено Договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором від 16 вересня 2020 року, право на одержання яких належить ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 21 216,00 грн, з яких: 7 700,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 13 516,00 грн - заборгованість по процентам. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2024 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] (відповідач) було укладено Кредитний договір № 0488-4575 від 16 вересня 2020 року, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 700,00 грн зі сплатою 2 % щоденно. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «Факторинг Партнерс» (позивач) було укладено Договір факторингу № 02/10/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 0488-4575 від 16 вересня 2020 року, право на одержання яких належить ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за Кредитним договором № 0488-4575 від 16 вересня 2020 року, внаслідок чого перед позивачем за вказаним договором у нього існує заборгованість в сумі 21 216,00 грн, з яких: 7 700,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 13 516,00 грн - заборгованість по процентам. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3 028,00 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд уважає необхідним звернути увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 757/13974/21-ц вказав, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)). Надані позивачем докази понесення витрат на правову допомогу не містять підтвердження того, що правова допомога йому була надана саме адвокатом, тому в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд уважає необхідним відмовити. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 546, 549, 612, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. 61 Конституції України та

Outcome: approved