Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (надалі за текстом - відповідач) треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тімонов Євгеній Ігорович, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Позивач є онуком, а [PERSON] - дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] від 05.03.1977, відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00042108256 від 01.11.2023, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу 08.01.1977 змінила прізвище на [PERSON] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.11.1977 [PERSON] , відповідно до якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.08.1980, відповідно до якого [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище на Верховська; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.11.1981, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме, квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.08.2002 завідувачем Четвертої Київської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 503-02р., зареєстровано в реєстрі за № 1-3000, зареєстровано у КП «Київське БТІ» 03.10.2002 у реєстровій книзі № д-754-78 за реєстровим № 2408). За домовленістю із матір`ю позивача [PERSON] вона не претендувала та не претендує на спадщину після смерті [PERSON] , спадщину має прийняти позивач, відповідно й займатися усіма питаннями щодо її оформлення. Строк на прийняття спадщини мав сплинути 30.04.2022, тобто, позивач на законних підставах міг відкласти вирішення питання із прийняттям спадщини щонайменше до квітня 2022 року. Проте 24.02.2022 російська федерації розпочала масовану збройну агресію проти України, через що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан по всій території України та оголошено загальну мобілізацію. 05.03.2022 позивач був призваний на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України, що підтверджується довідкою [INFO] від 09.03.2022 № 147. В подальшому, останній проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , з 14.06.2022 по час звернення до суду проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою та записами у військовому квитку. Під час перебування у відпустці в м. Києві наприкінці 2023 року позивач зміг зібрати всі необхідні документи для подачі заяви про прийняття спадщини та звернутися до нотаріуса. 21.12.2023 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тімонова Євгенія Ігоровича із заявою про прийняття спадщини. Того ж дня нотаріусом заведено спадкову справу № 40/2023 (номер у Спадковому реєстрі 71769478). Постановою нотаріуса від 21.12.2023 № 166/02-31 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що ним пропущений встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Отже, останній був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09.02.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.06.2024 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Позивач є онуком, а [PERSON] - дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] від 05.03.1977, відповідно до якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00042108256 від 01.11.2023, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу 08.01.1977 змінила прізвище на [PERSON] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.11.1977 [PERSON] , відповідно до якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.08.1980, відповідно до якого [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище на Верховська; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.11.1981, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12-16). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме, квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.08.2002 завідувачем Четвертої Київської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 503-02р., зареєстровано в реєстрі за № 1-3000, зареєстровано у КП «Київське БТІ» 03.10.2002 у реєстровій книзі № д-754-78 за реєстровим № 2408) (а.с. 19). Строк на прийняття спадщини мав сплинути 30.04.2022. 24.02.2022 російська федерації розпочала масовану збройну агресію проти України, через що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан по всій території України та оголошено загальну мобілізацію. 05.03.2022 позивач був призваний на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України, що підтверджується довідкою [INFO] від 09.03.2022 № 147. В подальшому, останній проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , з 14.06.2022 по час звернення до суду проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою та записами у військовому квитку (а.с. 22-25). 21.12.2023 р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тімонова Євгенія Ігоровича із заявою про прийняття спадщини. Того ж дня нотаріусом заведено спадкову справу № 40/2023 (номер у Спадковому реєстрі 71769478). Постановою нотаріуса від 21.12.2023 № 166/02-31 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що ним пропущений встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 20). Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). Судом встановлено, що причинами пропуску строку для прийняття спадщини став призов позивача на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є строк шість місяців з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved