Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

У лютому 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просила суд: -скасувати державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого 18.02.2009 14:12:47 реєстраційний номер обтяження: 8473664, власник: [PERSON] , заявник: 7ДНК, підстава обтяження: лист б/н 18.02.2009, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора та припинити обтяження речових прав у вигляді арешту нерухомого майна квартири, реєстраційний номер обтяження: 8473664 від 18.02.2009, 14:12:47; -визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 56,6 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м. у житловому будинку літ.А-5, яка складається в цілому з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4,5,6 житлові, 6,7-вб.шафа, 9-коридор, І-балкон; -вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] посилалась на те, що вона і [PERSON] є рідними сестрами [PERSON] , який помер [INFO] та який був власником квартири [ADDRESS] . З огляду на те, що спадкоємців у [PERSON] крім сестер немає, останні звернулися з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., якою 07.04.2023, було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку наявністю арешту на спадкове майно. Виходячи з того, що підставою для арешту майна померлого став лист б/н 18.02.2009, який наразі в архіві Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори відсутній, що позбавляє можливості встановити природу походження зобов`язання у зв`язку з яким було накладено арешт, остання, з метою захисту своїх спадкових прав, вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем [PERSON] було надано відзив, в якому зазначено про визнання заявлених позовних вимог. Відповідачем за первісним позовом [PERSON] , 07.03.2024, було подано зустрічну позовну заву, в якій остання просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 56,6 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м. у житловому будинку літ.А-5, яка складається в цілому з: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4,5,6 житлові, 6,7-вб.шафа, 9-коридор, І-балкон. Обґрунтовуючи заявлені вимоги [PERSON] посилалась на те, що вона і [PERSON] є рідними сестрами [PERSON] , який помер [INFO] та який був власником квартири [ADDRESS] . З огляду на те, що спадкоємців у [PERSON] крім сестер немає, останні звернулися з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., якою, 07.04.2023, було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку наявністю арешту на спадкове майно. Виходячи з того, що підставою для арешту майна померлого став лист б/н 18.02.2009, який наразі в архіві Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори відсутній, що позбавляє можливості встановити природу походження зобов`язання у зв`язку з яким було накладено арешт, остання, з метою захисту своїх спадкових прав, вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Овчиннікової О.С. від 09.02.2024, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] . Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Овчиннікової О.С. від 07.03.2024. витребувано докази. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Овчиннікової О.С. від 08.03.2024, прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] . У зв`язку із звільненням судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] у відставку, справу було передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 23.07.2024 прийнято її до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13.08.2024 об`єднано зустрічний позов [PERSON] з первісним позовом [PERSON] , в одне провадження, надавши цивільній справі єдиний унікальний номер №932/1037/24, провадження №2/932/593/24. У судове засідання, сторони не з`явилися, від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких також зазначено про визнання позовних вимог заявлених як в первісному позові так і в зустрічному. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, не з`явилися, про причину не явки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2009 та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25602707, [PERSON] належила квартира [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії спадкової справи №67/2021, заведеної приватним нотаріусом ДМНО Кокосадзе Л.В. після смерті [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] звернулися його сестри [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії постанови приватного нотаріуса ДМНО Кокосадзе Л.В. від 07.04.2023, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті її брата [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з накладеним арештом на спадкове майно. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 18.02.2009 за №8473664 Сьомої ДДНК зареєстровано обтяження на квартиру [ADDRESS] на підставі листа №б/н від 18.02.2009. Згідно копії листа державного нотаріуса Сьомої ДДНК Черниш Є.В. від 25.05.2023 за вих.№529/01-16, в архіві Сьомої ДДНК відсутній лист № б/н від 18.02.2009 або будь-які інші документи, які стосуються внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.02.2009 №8473664. Так, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. В постанові ВП/ВС від 08 листопада 2019 року прийнятій за результатами розгляду справи №643/3614/17 висловлено правовий висновок про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Виходячи з\~того,\~що вимогу про зняття арешту з майна, заявлено спадкоємцем, яка не може оформити своє право власності у порядку спадкування, вбачається наявність спору про право цивільне, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. У ч.1 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції чинній станом на лютий 2009 року, державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону. Відповідно до сталої судової практики та зазначених норм права, арешт майна це процес, у якому майно особи передається під охорону державі або її уповноваженому представнику за рішенням суду, виконавчої служби, нотаріуса. Також вказана дія використовується для забезпечення інтересів держави або третіх осіб та його метою є перешкодити власнику розпорядитися майном або передати його іншій особі, оскільки це може завдати шкоди інтересам держави або третіх осіб. В першу чергу право на спадкування за законом мають\~діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки\~(ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч.1 ст.1262 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до сталої судової практики та приписів матеріального права, які регулюють спадкові правовідносини, право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї. Згідно з ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про неможливість встановлення передумови внесення 18.02.2009 запису за №8473664 й виходячи з того, що станом на день розгляду справи будь-хто не пред`явив вимог щодо реалізації зобов`язань за рахунок арештованого майна, заявлені вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в частині визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з квартири, оскільки вони як єдині спадкоємці [PERSON] позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права та захистити своє порушене право у будь-який інший спосіб. В той же час, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. При цьому, суд зазначає, що ним не порушуються вимоги Закону щодо диспозитивності цивільного процесу та відсутній факт виходу за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач просить: «…скасувати державну реєстрацію обтяження», а отже, враховуючи\~аксіому цивільного судочинства\~jura novit curia - «суд знає закон», суд дійшов висновку про захист прав шляхом зняття арешту з майна, з огляду на те, що саме таке рішення суду є ефективним способом захисту порушених прав. У відповідності до ч. 10 \~ст.141 ЦПК України\~ суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат як з [PERSON] на користь [PERSON] так й з [PERSON] на користь [PERSON] оскільки позов [PERSON] задоволено частково, а позов [PERSON] задоволено повністю.

Outcome: partial