Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

16.08.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради про встановлення місця відкриття спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце смерті: Україна, Вінницька область Вінницький район селище міського типу Оратів, який заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] залишилось рухоме спадкове майно, яке складається із вкладів в Акціонерному Товаристві «Ощадбанк». Позивач є племінником [PERSON] та має право на спадкування за законом згідно другої черги, оскільки спадкоємці першої черги відсутні, тому що за життя [PERSON] одружений не був та дітей не мав. [PERSON] не прийняв спадщину вчасно після смерті дядька, оскільки законодавчо не були узгоджені норми щодо строку прийняття спадщини. Одразу після смерті [PERSON] , а саме у лютому 2022 позивач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Дронової В.О., однак йому було роз`яснено, що він має звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через десять місяців. Натомість, коли після спливу вказаного часу [PERSON] знову звернувся до нотаріуса, йому було повідомлено, що ним було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця та в кінцевому етапі мали наслідком пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини, [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Щодо визначення місяця відкриття спадщини позивач зазначає, що має намір оформити спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] , однак підтвердити місце відкриття спадщини позивач позбавлений можливості через відсутність місця реєстрації проживання свого дядька. [PERSON] намагався у позасудовому порядку встановити зареєстроване місце проживання [PERSON] , при цьому, згідно листа Оратівської селищної ради № 2380/08.01-18 від 15.08.2024, відповідно до відомостей виконавчого комітету Оратівської селищної ради та реєстру територіальної громади місце проживання [PERSON] на території Оратівської селищної ради зареєстровано не було. Таким чином, встановити у позасудовому порядку місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] неможливо, оскільки спадкодавець не був зареєстрований за місцем свого проживання, тому [PERSON] просить суд встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є селище Оратів Вінницького району Вінницької області задля оформлення спадщини за законом. Ухвалою суду від 16.09.2024 відкрито провадження у цивільній справі №141/486/24 за позовом [PERSON] до Оратівської селищної ради про встановлення місця відкриття спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 02.10.2024 до суду через систему «Електронний суд» від Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки на території Оратівської селищної територіальної громади [PERSON] зареєстрованим не був, а також відсутні відомості щодо його постійного місця проживання та нерухомого майна. Окрім того, документального підтвердження звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не надав, при цьому, поважними причинами пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини зазначив незначний період пропуску вказаного строку, а також неузгодженість законодавства, що, на думку відповідача, не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 22.10.2024 закрито підготовче провадження у справі № 141/486/24, призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2024. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість 22.10.2024 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Панасюк Н.А. від 22.10.2024 про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області також в судове засідання не з`явилася, при цьому, у відзиві від 02.10.2024 в.о. Оратівського селищного голови Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] просить суд судові засідання проводити без участі їх представника. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до посвідки про народження № [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 11.08.1923 зроблено відповідний актовий запис № 122/66. У графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Як убачається із архівної довідки № 08-2071/7 від 19.08.2024 Державного архіву Вінницької області Вінницької обласної військової адміністрації, у книзі актових записів про народження громадян по смт Оратів Вінницької області за 1944 рік є актовий запис № 15 від 31 серпня 1944 року такого змісту: [PERSON] , дата народження [INFO] , батьки [PERSON] , 48 років, українець, [PERSON] , 41 рік, українка. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00046507393, виданого 14.08.2024 Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 16.02.1951 [PERSON] та [PERSON] одружились, про що складено актовий запис № 6. Прізвище дружини після держаної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Як убачається із свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в смт Оратів Оратівського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 07. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в селищі міського типу Оратів Вінницького району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 12. Відповідно до листа Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 2380/08.01-18 від 15.08.2024, відповідно до відомостей Виконавчого комітету Оратівської селищної ради та реєстру територіальної громади, місце проживання [PERSON] , [INFO] , на території Оратівської селищної ради зареєстровано не було. Окрім того, згідно листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.2-11022/6-24 від 01.10.2024, за наявними даними ДМС місце проживання [PERSON] , [INFO] , 18.10.2021 знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У частині першій статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Відповідно до положень статей 1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№7\~від 30.05.2008\~року (далі - Постанова № 7), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до пунктів 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно пункту 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Частиною першою статті 29\~ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29\~ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема, у готелі чи у санаторії тощо). Згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена правова норма відтворює загальний принцип заборони дискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання або місця перебування особи. Аналіз наведених норм права та правила частини першої статті 1221\~ЦК України дає підстави стверджувати, що місцем відкриття спадщини є не місце реєстрації спадкодавця, а останнє його місце постійного проживання. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови № 7, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до\~пунктів 1.12,\~1.13\~глави 10\~розділу ІІ\~Порядку,\~місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця\~відповідно до статті 29 ЦК України. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місце знаходження нерухомого майна. Якщо об`єктів нерухомого майна декілька і їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місце знаходження одного із об`єктів цього майна на вибір спадкоємця(ів). Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили (пункт 1.14 глави 10 розділу ІІ Порядку). Згідно підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №77984723 від 13.08.2024, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Оскільки метою встановлення факту місця відкриття спадщини є необхідність реалізації права позивача на оформлення спадкового майна, вказаний факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку установлення місця відкриття спадщини, суд вважає можливим вимоги задовільнити. Частиною першою статті 1270\~ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, відповідно до наведених вище положень цивільного законодавства України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~року "Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, в якій зазначив, що необізнаність спадкоємця щодо порядку та строків прийняття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питань про важливість причини пропуску строки для прийняття спадщини потрібно знати свободу заповіту як основний принцип спадкового права. Крім того, у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 Верховний Суд зробив висновок, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.\~76\~ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, оскільки позивач, являючись спадкоємцем за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не подав вчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріуса у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів змінювалися. Таким чином суд, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визначивши позивачу додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved