Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги представник позивача мотивує наступним: Щодо вимоги про розірвання шлюбу зазначає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 03.04.2013 у Зеленській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 2. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось, сторони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного. Сімейні відносини між сторонами остаточно припинені з липня 2022 року, спільне господарство між ними не ведеться. Подальше сумісне життя, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечитимуть інтересам позивачки. Щодо вимоги про стягнення аліментів зазначає, що неповнолітній син від шлюбу проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Дитина має інвалідність дитинства, має захворювання: обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму, потребує спеціального догляду, додаткових заходів для розвитку та лікування. Витрати позивачки на утримання неповнолітньої дитини у місяць становлять близько 14000 грн., а саме: Продукти харчування 8000 грн; Речі (одяг, взуття) 3500 грн.; Канцелярія 500 грн.; Ліки 2000 грн. В дані витрати не включено витрати на проїзд, витрати на комунах послуги, періодичні огляди у лікарів, розвиваючі гуртки, тощо. Оскільки, позивачка сама виховує та утримує сина, самостійно забезпечити йому належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, вкрай важко. Відповідач неофіційно працює на пилорамі, має високий щомісячний дохід в розмірі близько 30000 грн., достатній для належного забезпечення сина, однак коштів на його утримання та іншої допомоги не надає. Враховуючи те, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вважає справедливим стягувати з відповідача щомісячно аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 7000 грн. щомісячно. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позицій сторін: Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, у позовній заяві представник позивача просила розгляд справи проводити в їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 03.04.2013 у Зеленській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 2. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 03.04.2013 між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що цього ж числа Зеленською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області складено відповідний актовий запис № 2. У зв`язку з реєстрацією шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвища [PERSON] на прізвище відповідача [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.04.2013 (а.с. 6). В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є малолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.09.2013 (а.с. 7). На час розгляду справи між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Малолітній [PERSON] є дитиною з інвалідністю діагноз: обсесивно-компульсивний розлад з елементами аутизму, що підтверджується копією корінця медичного висновку № 27 від 17.03.2023 (а.с. 8). Відомості про працевлаштування, задекларовані в Україні доходи/видати, належне на праві власності рухоме/нерухоме майно позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Як вбачається з позовної заяви, малолітня дитина від шлюбу має інвалідність дитинства, у зв`язку із чим потребує спеціального догляду, додаткових заходів для розвитку та лікування. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Витрати позивачки на утримання неповнолітньої дитини у місяць становлять близько 14000 грн., а саме: Продукти харчування 8000 грн; Речі (одяг, взуття) 3500 грн.; Канцелярія 500 грн.; Ліки 2000 грн. В дані витрати не включено витрати на проїзд, витрати на комунах послуги, періодичні огляди у лікарів, розвиваючі гуртки, тощо. Матеріальний стан позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток дитини. Відповідач добровільно кошти на утримання малолітньої дитини не надає. Відповідач є особою працездатного віку. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання малолітньої дитини. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу. Звертаючись до\~суду з\~позовною заявою,\~представник позивач\~посилається на\~те,\~що подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя, шлюбні відносини припинені вже тривалий час, шлюб існує формально. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Пред`явлення до суду даного позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторонни, як батьки дитини, не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає малолітня дитина, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги заявлено у присудженні аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання дитини [PERSON] підлягає присудженню у твердій грошовій сумі з батька [PERSON] . Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України. Частиною 2 даної норми матеріального права передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дитину, встановленого факту проживання дитини з матір`ю, зі встановлених по справі обставин щодо малолітнього віку та стану здоров`я дитини (малолітня дитина є дитиною з інвалідністю, у зв`язку із чим потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення, належного харчування та розвитку), матеріального стану позивача (яка офіційно не працює), вартості життя та необхідності здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального становища та стану здоров`я платника аліментів (який є особою працездатного віку, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб), суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 7000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Даний розмір аліментів є значно більшим законодавчо гарантованого розміру аліментів на дитину, що з урахуванням рівного обов`язку батьків по утриманню своєї дитини, який передбачає й участь матері в утриманні дитини у такому ж розмірі, забезпечить необхідний та достатній гармонійний розвиток дитини. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем не заявлялась вимога про відшкодування їй судових витрат. Крім того відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки на утриманні позивача [PERSON] перебуває дитина з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , і позивач як його мати є законним представником такої дитини, позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Вирішуючи спір в частині розірвання шлюбу, судом встановлено, що сторони сімейні стосунки не підтримують протягом часу, який оцінюється тривалим, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально та втратив своє значення і не може бути поновлений в зв`язку з категоричним запереченням позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України вибір прізвища позивача, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, є її правом. Тому після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] необхідно залишити без змін. Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів необхідно задовільнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 7000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 09.09.2024. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 2422,40 грн. (дві позовні вимоги по 1211 грн. 20 коп. кожна) судового збору в дохід держави. На підставі\~наведеного,\~ст.\~51\~Конституції України,\~ст.ст.\~24,\~56,\~104,\~105,\~110,\~112,\~113,\~141,\~180,\~181,\~182,\~184,\~191\~СК України,\~

Outcome: approved