Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

В березні 2024 року ТОВ «Ум Факторинг» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~пред`явлених позовних\~вимог позивачем\~вказано,\~що03.04.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3576952, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 11900,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 10.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Ум Факторинг» було укладено Договір факторингу №10112023 у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Ум Факторинг» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «Ум Факторинг» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу із Реєстру прав вимог №1 від 10.11.2023 року до Договору факторингу №10112023 від 10.11.2023 року, ТОВ «Ум Факторинг» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 97580,00 грн., з яких: 11900,00 грн. - сума кредиту; 85680,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Ум Факторинг» за кредитним договором №3576952 в розмірі 97580,00 грн. Просить позовну заяву задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3576952, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 11900,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 10.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Ум Факторинг» було укладено Договір факторингу №10112023 у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Ум Факторинг» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «Ум Факторинг» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу із Реєстру прав вимог №1 від 10.11.2023 року до Договору факторингу №10112023 від 10.11.2023 року, ТОВ «Ум Факторинг» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 97580,00 грн., з яких: 11900,00 грн. - сума кредиту; 85680,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Ум Факторинг» за кредитним договором в загальній сумі 97580,00 грн. Отже, судом встановлено, що відповідачка не виконала умови договору, чим порушила право позивача на кошти за кредитним договором та суд вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.1, ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частин 4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~і адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 01.12.2023 року між адвокатом Судейкіною І.В. та ТОВ «Ум Факторинг» було укладено Договір про надання правової допомоги № 15/12/2023, за умовами якого адвокат на підставі усного чи письмового звернення клієнта приймає зобов`язання з надання юридичної допомоги, вартість якої зазначено в Акті №92 від 08.12.2023 року до Договору. Крім того, матеріали справи містять платіжну інструкцію №668 від 20.12.2023 року про сплату послуг адвоката на суму 6000,00 грн. А отже відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved