Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 25 червня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 202145-КС-001 від 31.12.2020 в сумі 35 594 грн. 08 копійок. Обґрунтовано позов тим, що 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 202145-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 24 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Договір між сторонами був укладений у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник відповідача в установлений судом термін надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати до даного спору позовну давність, на цій підставі відмовити в задоволенні позову і стягнути з позивача на користь відповідача 5000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. У відповідь на відзив представник позивача зазначив, що враховуючи, що сплив строку позовної давності при пред`явленні позову до відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором припав на період дії воєнного стану в Україні, такий строк підлягає продовженню та зупиненню до закінчення або скасування воєнного стану в Україні. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без його участі. Інших заяв та клопотань по суті справи від представника позивача та відповідача не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання; визначено сторонам строк для подачі відзиву та заяв по суті справи. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2024 року підготовчий розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. IV.Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи. 31 грудня 2020 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено кредитний договір № 202145-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" 31 грудня 2020 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 202145-КС-001 про надання кредиту. 31 грудня 2020 року [PERSON] прийняв пропозицію (акцепт) щодо укладення Договору № 202145-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G0230 на номер телефону 380(50) 238-36-17 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 24 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання споживчих кредитів. Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,98815945 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується Платіжним дорученням № 23373 від 31 грудня 2020 року (а.с.36). Відповідач та його представник не заперечують факту укладення Кредитного договору з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», отримання кредитних коштів за Кредитним договором. В порушення зобов`язань, встановлених договором, відповідач здійснив часткову оплату за Договором № 202145-КС-001 на загальну суму 12 144 грн. 24 коп. Станом на 09.06.2024 відповідач має заборгованість перед позивачем, яка становить 35 594 грн. 08 коп. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. V. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Щодо строку позовної давності необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 Кредитного договору № 202145-КС-001 від 31 грудня 2020 року, що укладений між сторонами договір в ступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 22.04.2021. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARC-CoV-2» (зі змінами та доповненнями внесеними постановами Кабінету Міністрів України) було встановлено з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України карантин. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Окрім цього, відповідно до п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для застосування строків позовної давності щодо вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» відсутні. Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини третьої статті 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статей 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідач пройшов процедуру ідентифікації, надав згоду на обробку персональних даних, створив особистий кабінет, пройшов процедуру верифікації своєї платіжної картки, обрав бажану суму кредиту, ознайомився із текстом примірного договору, відповідними правилами та умовами надання кредиту, про що поставив відповідну відмітку. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору, останній, уклав кредитний договір, який був підписаний відповідно до вимог ст.ст. 6, 8, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач користувався наданими коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення позивачу наданих грошових коштів та сплати відсотків, інших передбачених договором платежів, чого він сам не заперечував, тому вимоги позивача по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, згідно платіжної інструкції № 3875 від 14 червня 2024 року (а.с. 48) позивачем було сплачено 2 422 гривні 40 копійок судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. З цих підстав,

Outcome: approved