Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

30.05.2024 адвокат Браславська О. А. через систему "Електронний суд" в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що з 2007 року по 2013 рік позивач проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Під час фактичних шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні матері. Дитина хворіє на структурну епілепсію, має когнітивні порушення, порушення обміну проміжної речовини сполучної тканини та страждає на аміноацидопатію. Відповідач обізнаний про стан здоров`я дитини, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач не страждає на душевну хворобу, недоумство чи інше тяжке захворювання, не перебуває в місцях позбавлення волі, не проходить військову служби, що свідчить про фактичну можливість виконувати батьківські обов`язки. За десять років відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, не вітав дитину з днем народження, іншими святами. Вважала, що відповідач свідомо і тривало нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо їх дитини, що свідчить про підставу для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.07.2024. 03.07.2024 у зв`язку з першою неявкою відповідача підготовче засідання відкладене на 02.08.2024. 02.08.2024 у зв`язку з відрядженням судді Овдієнка В. В. підготовче засідання відкладене на 13.09.2024. 13.09.2024 підготовче засідання відкладено за клопотанням позивача на 07.10.2024. 24.09.2024 представник третьої особи [PERSON] подала до суду рішення Зміївської міської ради від 19.09.2024 № 648 "Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] " Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:45 годину 07.10.2024. 07.10.2024 у зв`язку з першою неявкою учасників судового процесу розгляд справи відкладено до 31.10.2024. 31.10.2024 належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи [PERSON] будь-яких заяв не подавала. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними свідоцтва про народження Серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16). Згідно копії паспорта громадянина України [NUMBER] , витягу № 338 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: позивач [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] (а. с. 12-14, 17). Згідно довідки № 01-14/174 від 03.05.2024 та психологічної характеристики № 01-14/175 від 06.05.2024, виданих КЗ "Зміївський ліцей № 2" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у цьому закладі в 8-А класі на індивідуальній формі навчання (педагогічний патронаж), з 23.09.2021. Мати [PERSON] приймає участь у навчально - виховному процесі, розвитку дитини та позашкільних заходах, відвідує батьківські збори, виявляє підтримку та турботу. Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає (а. с. 20, 21, 26). З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1543 Обласного дитячого неврологічного відділення ЦП МСД Чугуївського району вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має діагноз: G40.3 Структурна епілепсія, генералізована форма зі стійкими терапевтично резистентними нападами, тоніко - атонічними нападами, атиповими абсансами. Когнітивні порушення. Порушення обміну проміжної речовини сполучної тканини. Аміноацидопатія (а. с.18, 19). З довідки директора КНП "Зміївська центральна районна лікарня" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 508 від 09.05.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у лікаря дитячого невролога з приводу діагнозу G40.3 Структурна епілепсія, генералізована форма зі стійкими терапевтично резистентними нападами, тоніко-атонічними нападами, атиповими абсансами (а. с. 22, 24). З довідки головного лікаря "Зміївський центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 261 від 14.05.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у сімейного лікаря з приводу захворювання. Зі слів лікаря на прийом з дитиною з`являється мама дитини - [PERSON] (а. с. 25). З акта обстеження матеріально-побутових умов, складеного 28.05.2024 депутатом Зміївської міської ради [PERSON] , у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що відповідач [PERSON] за місцем проживання дитини [PERSON] : [ADDRESS] , не перебував, та останні 10 років адресу не відвідував, у вихованні сина участі не приймає (а. с. 23). Рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 648 від 19.09.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] (а. с. 68). Згідно висновку органу опіки та піклування Зміївської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради від 19.09.2024 № 648, орган опіки та піклування Зміївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 68 зворот). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша та друга статті 155 СК України). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України, право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позивачем надано докази, якими підтверджується, що відповідач [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, і це, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку по утриманню дітей. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави, а також витрати по сплаті судового збору на користь відповідача.

Outcome: approved