Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Адвокат Жолонко О. В, в інтересах позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 02.04.2024 року о 23:30 годині на [ADDRESS] [PERSON] сівши без дозволу власника за кермо автомобіля ВАЗ 21150, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , не дотримав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримав безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ А079.25, який був припаркований на узбіччі. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні дошкодження, чим порушив вимоги пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Також, 02.04.2024 року о 23:30 годині на вулиці Центральна, 3, с. Верхня Ланна Ланнівської ОТГ Полтавської області [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21150, державний номерний знак [NUMBER] , скоївши дорожньо-транспортну пригоду, залишив місце ДТП. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 2.10 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП. Також, 02.04.2024 року о 23:30 годині на вулиці Центральна, 3, с. Верхня Ланна Ланнівської ОТГ Полтавської області [PERSON] , керував автомобілем ВАЗ 21150, державний номерний знак [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відмовився. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. Вказані факти підтверджуються постановою Карлівського районного судуПолтавської області від 08.05.2024 по справі N? 531/933/24. Вказана постанова відповідачем не оскаржувалась. В цей день, [PERSON] прохав [PERSON] не писати заяву в поліцію за незаконне заволодіння транспортним засобом та зобов?язувався відшкодувати шкоду в повному розмірі. Пройшовши деякий час [PERSON] запитав у [PERSON] коли та в якій частині останній готовий відшкодувати шкоду, але у відповідь отримав відмову раніше взятих на себе зобов?язань. Відповідно до звіту про оцінку майна А 06/08 з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу від 24.06.2024р., в результаті проведення оцінювачем по незалежній оцінці автомобіля ВАЗ 21150, реєстр. N? [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті ДТП були визначені: Ринкова вартість становить 104 773,00 грн., вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу) 174918,00 грн., вартість матеріального збитку (з урахуванням зносу) 77 263,00грн. Оскільки, відповідач добровільно відмовляється відшкодовувати шкоду, то [PERSON] вимушений звернутись до суду для врегулювання даної ситуації. Ухвалою судді від 13.08.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.09.2024 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про проведення судового засідання без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином шляхом публікації оголошення про виклик в судове засідання, розміщене на офіційному веб-сайті Судової влади України, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило, відзив на позов не подавала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову виходячи з наступного. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.04.2024 року о 23:30 годині на [ADDRESS] [PERSON] сівши без дозволу власника за кермо автомобіля ВАЗ 21150, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , не дотримав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримав безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ А07925, який був припаркований на узбіччі. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні дошкодження, чим порушив вимоги пунктів 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Постановою Карлівського районного суду від 08.05.2024 року у справі №531/933/24 [PERSON] , [INFO] , РНОКПП невідомий, визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 124, статтею 122-4 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Відповідно до звіту про оцінку майна А 06/08 з визначення вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу від 24.06.2024р., в результаті проведення оцінювачем по незалежній оцінці автомобіля ВАЗ 21150, реєстр. № [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті ДТП були визначені: Ринкова вартість становить 104 773,00 грн., вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу) 174918,00 грн., вартість матеріального збитку (з урахуванням зносу) 77 263,00грн. Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням чи або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Наведене свідчить про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно з ч. 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки шкода майну позивача завдана внаслідок неправомірних винних дій [PERSON] , останній відшкодовує позивачу, як власнику пошкодженого майна, шкоду, яка визначена експертним висновком та відшкодовує витрати, пов`язані з судовиими витратами. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача відшкодування шкоди у розмірі 77263,00 грн. суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, представник позивача надав суду заяву, в якій вказав, що документи на підтвердження понесених витрат будуть надані суду протягом п`яти днів.

Outcome: approved