Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з кожного відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі частини всіх видів їх заробітку (доходу). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі не виконують свої батьківські обов`язки, мати покинула дитину в закладі охорони здоров`я, а місце перебування батька невідоме. Ухвалою судді від 17.07.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 30). Сторони в судове засідання не з`явились, проте позивач та відповідач [PERSON] звернулися до суду з відповідними заявами про розгляд вказаної справи без їх участі, представник позивача заявлені вимоги підтримує, а відповідач визнає їх у повному обсязі (а.с. 34, 37). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Отже, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6, 7). Відповідно до листа КНП «Малинська міська лікарня» Малинської міської ради №778 від 22.03.2024, [PERSON] в акушерсько-гінекологічному відділенні закладу народила дитину (дівчинку) (а.с. 12). Та згідно листа вищевказаної лікарні №815 від 28.03.2024, [PERSON] була виписана з акушерсько-гінекологічного відділення закладу. При народжені дитині було встановлено діагнози: Вроджена пневмонія; Ураження плоду та новонародженого, спричинене вживанням алкоголю та тютюнопаління; Дихальна недостатність ІІ ст.; Гіпоксично-ішемічна енцефелопатія; Неонатальна жовтяниця (а.с. 13). Новонароджена дитина 24.03.2024 поступила до відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії новонароджених КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради без матері. З 28.03.2024 перебувала на лікуванні у відділенні постінтенсивного догляду виходжування та реабілітації новонароджених у важкому стані. Мати [PERSON] дитину не провідувала та станом її здоров`я не цікавилася (а.с. 14). 16.04.2024 працівниками закладу охорони здоров`я КНП «Житомирська обласна дитяча лікарня» Житомирської обласної ради в присутності працівника органу внутрішніх справ та представника служби у справах дітей було складено акт про покинуту дитину в закладі охорони здоров`я матір`ю якої є [PERSON] (а.с. 11). З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Потіївської сільсь кої ради від 01.05.2024, встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно своєї дочки [PERSON] , а місце перебування батька дитини [PERSON] невідоме(а.с. 10). З 27.05.2024 рішенням виконавчого комітету Потіївської сільської ради №70 [PERSON] , [INFO] , влаштовано на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. З огляду на наведене, встановлено, що відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками стосовно своєї малолітньої дитини, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідним вихованням, доглядом, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а надані по справі докази вказують на тривале свідоме небажання відповідачів належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватися про дитину та займатись її вихованням. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що при зміні своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст. 169 СК України, вони мають право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. У відповідності до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, виходячи винятково з інтересів дитини, а також враховуючи наявність того факту, що відповідачі ухиляються від своїх батьківських обов`язків виховувати свою малолітню дитину, суд вважає, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави 1211,20 грн судового збору з кожного.

Outcome: approved