Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 07 липня 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 07 липня 2007 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 315. За період шлюбу за спільні кошти було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Титульним володільцем зазначеного майна у правовстановлюючих документах була вказана відповідач [PERSON] . Посилаючись на неможливість мирного вирішення питання про поділ спільного майна подружжя, позивач звертається з цим позовом до суду і просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину зазначеного вище домогосподарства. Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 23 липня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання майна\~особистою приватною\~власністю - повернуто позивачеві за зустрічним позовом. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю - повернуто позивачеві за зустрічним позовом. Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю - повернуто позивачеві за зустрічним позовом. Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків. Судом установлено, що сторони з 07 липня 2007 року до 25 травня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). 18 червня 2014 року за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2-300, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 60,5 м2, житловою площею 42,8 м2, опис об?єкту: житловий будинок літ. А, саман., об. Цеглою, сарай літ. Б, цегла, вбиральня літ. В, цегла, літня кухня сарай літ. Г, саман., об. Цеглою, літній душ літ. Д, цегла, спорудження - літ. я, к, І, № 1-6, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 387463812119 (а.с. 8). Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З урахуванням того, що спірне майно є неподільними речами, приймаючи до уваги, що позивачем заявлені вимоги про поділ майна шляхом визначення ідеальних часток, проти чого відповідач не надав своїх письмових заперечень, ураховуючи, що наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору між сторонами судом не установлено, суд приходить до висновку, що частки сторін в цьому майні слід визнати рівними і кожному з них належить по 1/2 частці майна, набутого в шлюбі. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved