Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25 липня 2024 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Литовченко С.І., звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд: - припинити стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, що визначені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 у справі № 183/7147/22; - звільнити [PERSON] від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню № 73684902 від 27.12.2023; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років; -\~стягнути з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~понесені нею\~судові витрати,\~у т.ч\~на професійну\~правничу допомогу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що у них з відповідачем є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано. На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 у справі № 183/7147/22, з неї на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини, у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення Балаклійським відділом Державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27.12.2023 було відкрито виконавче провадження № 73684902. Починаючи з 27.06.2024 і по теперішній час дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач був призваний на військову службу. Так як дитина перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно допомоги не надає, просила задовольнити позовні вимоги. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, заяв або клопотань від нього не надходило. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 22.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін на 18.09.2024. 17.09.2024 представником позивача було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 18.09.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 14.10.2024, у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено. 14.10.2024 судове засідання було відкладено до 07.11.2024. 21.10.2024 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, у задоволенні якої було відмовлено ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 24.10.2024. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17.10.2024, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] , на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.12.2022 (а.с. 15). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2023 у справі № 183/7148/22 (а.с. 13). Рішенням Новомосковського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 04.10.2023\~у справі\~№ 183/7147/22 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-18). На виконання вказаного судового рішення старшим державним виконавцем Балаклійського відділу Державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27.12.2023 було відкрито виконавче провадження № 73684902 (а.с. 19). Згідно акта обстеження умов проживання від 03.07.2024, складеного Службою у справах дітей Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області, малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-22). З відповіді Служби у справах дітей Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 17.07.2024 № 01-38/517 встановлено, що 27.06.2024 [PERSON] забрала малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , на виховання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до повідомлення [INFO] від 27.06.2024 № 5651 [PERSON] , 1990 р.н., 25 червня 2024 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення (а.с. 24). Рішенням Новомосковського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 02.09.2024\~у справі\~№ 183/5111/22,\~яке набрало\~законної сили\~03.10.2024, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 52-66). Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 4-5 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. В пункті 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Мотиви суду. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів, чи з їх платником. При вирішенні спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), що за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з 27.06.2024 малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та повністю перебуває на її утриманні. Враховуючи вказану обставину, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про припинення стягнення з неї на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , а також позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Враховуючи, що на день пред`явлення позову до суду [PERSON] , [INFO] , не досягла трирічного віку, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, також підлягають задоволенню. Разом з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині звільнення її від стягнення нарахованої заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 73684902 від 27.12.2023, оскільки суду не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували фактичну наявність такої заборгованості із зазначенням часу за який вона виникла. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення про припинення стягнення аліментів є підставою для здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів у випадку її наявності, а тому прийняття окремого рішення про звільнення від стягнення заборгованості за той самий час, якого стосується припинення стягнення аліментів, не потребує. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1\~211,20 грн судового збору (а.с.\~1). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в частині припинення стягнення аліментів, суд присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення аліментів також були задоволені, судовий збір за вказаними позовними вимогами у розмірі 2\~422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як встановлено судом, 24.07.2024 між позивачем та адвокатом Литовченком С.І. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 25-28). Відповідно до п. 4.1. вказаного договору вартість послуг адвоката становить 13\~000 грн. Разом з цим, позивачем та її представником не було подано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також не було подано доказів того, що позивачем фактично понесено вказані вище витрати (чеки, квитанції тощо). Крім того, у самій позовній заяві не зазначено у якому саме розмірі позивач просить відшкодувати їй витрати на правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не доведено, що вони фактично понесеними позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial