Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

У вересні 2024 р. до Корабельного районного суду м. Миколаєва на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва про передачу справи на розгляд іншого суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач, [PERSON] , просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON] , зареєстрований 26.04.2014 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 175. В обґрунтування позову позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та обов`язки подружжя, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільного господарства вони не ведуть і разом не проживають. Від даного шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання та виховання дитини немає, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із матір`ю, позивачем по справі. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.09.2024 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач надіслала на електронну пошту суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач на електронну пошту суду надав заяву, в якій визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26.04.2014 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції та про що зроблений відповідний актовий запис № 175. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спір щодо утримання та виховання дитини відсутній. Дитина й надалі проживатиме разом з матір`ю, позивачем по справі. Відповідач має беззаперечне право на виховання спільної дитини разом з позивачем. Спору щодо поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2015 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі того, що позивач ніяким чином не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за належне залишити їй прізвище, набуте під час державної реєстрації даного шлюбу. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved