Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

03 вересня 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначено, що 27.07.1999 року позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] , шляхом приватизації набули право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного запису, що міститься на звороті свідоцтва про право власності на житло, право власності на квартиру зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька за № 5070 (в реєстраційній книзі №38) від 30.07.1999 року. Належну [PERSON] , [PERSON] спірну квартиру повністю знищено ракетним ударом, за фактом чого розпочато досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 12024170550000083 від 20 січня 2024 року. Для оформлення процедури отримання компенсації за знищене (зруйноване/ пошкоджене) майно в рамках електронної публічної послуги «Е-відновлення» 03 січня 2024 року [PERSON] та його дружина [PERSON] подали спільну заяву з метою отримання правовстановлюючих документів на нерухоме майно, в чому їм було відмовлено з причин відсутності відповіді з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації міста Донецька» щодо права власності, зареєстрованого до 01 січня 2013 року. Наведене, з урахуванням відсутності реєстрації квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, порушує право позивача, як власника, а тому він вимушений звернути до суду. Враховуючи наведене, представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності на1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,1 кв.м, житловою площею 19,90 кв.м. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2024 року звільнено позивача від сплати судового збору, прийнято позов та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 23 вересня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Тимохіна Л.С. подала відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач [PERSON] повністю визнає позовні вимоги [PERSON] та просить їх задовольнити. 23 вересня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Тимохіна Л.С. подала зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, в якій просила визнати за [PERSON] право власності на право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. та складається з однієї кімнати, житловою площею 19,9 кв.м., кухні площею 7,3 кв. м, ванної кімнати площею 3,3 кв.м., коридору площею 4,3 кв.м та вбудованої шафи площею 0,6 кв.м. В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначено, що [PERSON] , разом із своїм чоловіком [PERSON] шляхом приватизації набула право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27 липня 1999 року, виданим Комісією по приватизації державного житлового фонду Ясинуватського відділення Донецької залізної дороги. Реєстраційним записом, вчиненим на звороті Свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 1999 року право приватної власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] та її чоловіком [PERSON] в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька за № 5070 (в реєстровій книзі № 38) від 30 липня 1999 року. Квартира [ADDRESS] повністю знищена ракетним ударом, за фактом чого розпочато досудове розслідування, яке внесене до ЄРДР за № 12024170550000083 від 20 січня 2024 року. Для оформлення процедури отримання компенсації за знищене (зруйноване/ пошкоджене) майно в рамках електронної публічної послуги «Е-відновлення» 03 січня 2024 року [PERSON] та її чоловік [PERSON] подали спільну заяву про отримання правовстановлюючих документів на нерухоме майно, в чому їм було відмовлено по причині відсутності відповіді з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації міста Донецька» щодо прав, зареєстрованих до 01 січня 2013 року. 25 вересня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник позивача [PERSON] адвокат Жиліна О.В. подала відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначено, що визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву, об`єднавши вимоги за зустрічним позовом у цивільній справі № 202/10781/24 (провадження № 2/202/5009/2024) в одне провадження з первісним позовом (справа № 202/10781/24, провадження № 2/202/4755/2024), присвоївши об`єднаній справі № 202/10781/23 (провадження № 2/202/4755/2024). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою до судового розгляду по суті. Позивач (відповідач\~за зустрічним\~позовом)\~ [PERSON] \~та його\~представник \~адвокат Жиліна\~О.В.\~в судове\~засідання не\~з`явились,\~натомість представник\~позивачаподала заяву в якій просить розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач (позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник адвокат Тимохіна Л.С. в судове\~засідання не\~з`явились,\~натомість представник\~відповідачаподала заяву в якій просить розглянути справу без участі сторони відповідача. Представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Малярчик Е.Е. в судове засідання не з`явилась, натомість подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 липня 1999 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Ясинуватського відділення Донецької залізної дороги, згідно з рішенням року № 12 від 27 липня 1999 року, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] . Зворотна сторона даного свідоцтва про право власності на житло містить реєстраційний запис про те, що квартира [ADDRESS] , зареєстрована Бюро технічної інвентаризації м. Донецька на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності за [PERSON] , [PERSON] , про що 30 липня 1999 року в реєстрову книгу № 38 здійснено відповідний запис за номером 5070. Відповідно до технічного паспорта право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване БТІ м. Донецька на праві приватної власності спільної (сумісної або часткової) власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 5070. Даний запис місить підпис керівника БТІ м. Донецька та закріплений печаткою. 03 січня 2024 року [PERSON] , [PERSON] подали до Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Миргородської міської ради заяву про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру, що розташована ад адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер заяви 58812223 від 03.01.2024 року. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 71698275 від 21 лютого 2024 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Миргородської міської ради Полтавської області Яковенко С.М., розглянувши заяву від 03.01.2024 року за реєстраційним номером 58812223, відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки встановлено наявність обставин, які є підставою для такої відмови після завершення встановленого законодавством строку, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: до 01 січня 2013 року державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна здійснювали відповідні Бюро технічної інвентаризації. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до січня 2013 року обов`язковим здійснення запитів до органів, які проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені встановленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації. На виконання вимог чинного законодавства 05.01.2024 року направлений запит до Комунального підприємства бюро технічної інвентаризації міста Донецька № 9/05.2-02 щодо прав, зареєстрованих до 01.01.2013 року. Відповідь на вказаний запит до відділу реєстрації не надійшла. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до п. 1.4. наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.98 «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» (далі Наказ),чинний на момент реєстрації права власності, державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Пунктами 1.5., 1.6. Наказу передбачено, що державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації; державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Розділом 2 Наказу передбачено, що реєстрація права власності провадиться на підставі правовстановлювальних документів за заявою; відповідальний працівник БТІ на підставі цих документів робить запис у реєстровій книзі; на оригіналі та копії правовстановлюваного документа робиться реєстраційний напис з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації; до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлювального документа, довідка про належність об`єкта нерухомого майна з підписом особи, відповідальної за реєстрацію. Реєстрацію права власності на спірну квартиру позивачі здійснили у відповідності до Інструкції № 121, про що здійснений реєстраційний запис на Свідоцтві про право власності, відповідно до якого реєстраційні дії проведені начальником Донецького бюро технічної інвентаризації 27.11.1997 року. Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як встановлено в ході судового розгляду, реєстрацію справа власності на спірну квартиру проводило Державне комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, яке розташоване у м. Донецьку, вул. Кобозева, 66. При цьому, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004, всю територію Донецького району, у тому числі м. Донецьк, з 07.04.2014 року включено до Переліку тимчасово окупованих територій України. Відомості про перевезення реєстраційних справ та інших архівних документів вищезазначеного БТІ відсутні. Наведене вказує на неможливість отримання документів щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна м. Авдіївка Донецької області, проведені БТІ до 01.01.2013 року, зокрема, й на спірну квартиру. З приписів статті 392\~ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392\~ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При цьому, передумовою для застосування ст.\~392\~ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами первісного та зустрічного позовів про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Відповідно до пункту 1 статті 1\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року право особи на доступ до суду, зокрема, включає в себе право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо оцінки доказів, встановлення обставин, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії" ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії"). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Враховуючи відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права - реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ,, у визначеному законом порядку, суд вважає за необхідне з метою захисту права [PERSON] , [PERSON] на вказане майно, визнати за останніми право власності на вищезазначену квартиру в розмірах часток по 1/2 у кожного. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що вимоги первісного позову [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, та вимоги зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

Outcome: approved