Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 20 квітня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 583795. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальниці грошові кошти в розмірі 20000 грн, а позичальниця зобов`язалась повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідачка не надала своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 2808-23, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 583795 від 20 квітня 2021 року. Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» наділене правом грошової вимоги до відповідачки. Загальний розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 583795 від 20 квітня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідачки станом на 28 серпня 2023 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 54794 грн 15 коп., з яких: 19424 грн 88 коп. заборгованість за тілом кредиту; 35369 грн 27 коп. заборгованість за відсотками. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому з урахуванням викладеного позивач простить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 583795 від 20 квітня 2021 року у розмірі 54794 грн 15 коп. Ухвалою суду\~від 22\~серпня 2024\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~її розгляд\~відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~279\~ЦПК України\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~сторін(а.с. 53). У судові засідання представник позивача не з`явився, про час, дати і місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 63). Водночас через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надав заяву, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 64). Відповідачка у судові засідання призначені на 27 вересня 2024 року та 30 жовтня 2024 року не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 01/17/924 від 20 серпня 2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак 15 серпня 2024 року за заявою власника житла була знята з реєстраційного обліку (а.с. 50). З інформації, що надав за запитом суду відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, слідує, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Знята з реєстраційного обліку 15 серпня 2024 року (а.с 52). У зв`язку із цим, 22 серпня 2024 року та 27 вересня 2024 року на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, були розміщені оголошення, якими повідомлено відповідачку [PERSON] , про судові засідання, призначені на 27 вересня 2024 року о 09 год 30 хв. та 30 жовтня 2024 року о 08 год 00 хв. (а.с. 58, 62). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Одночасно, судом здійснювалось повідомлення відповідачки про дати, час і місце проведення судових засідань шляхом направлення судових повісток, за останнім відомим зареєстрованим місцем її проживання: [ADDRESS] . Однак конверти були повернуті суду з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 59, 66). За таких обставин, суд вважає, що відповідачка про дати, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак вона в судові засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Суд вважає, що відповідачка не з`явилась до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 квітня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» був укладений договір про споживчий кредит № 583795 (далі Договір) (а.с. 39-40). Відповідно до пунктів 1.3.,1.4 розділу 1 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 20 квітня 2024 року. Згідно із п. 2.1. розділу 2 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 20000 грн на користь Споживача; у розмірі 5000 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Відповідно до п. 1.2. розділу 1 Договору на умовах встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Відповідачка свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконала, в зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 2808-23, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 583795 від 20 квітня 2021 року (а.с. 26-29). Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 583795 від 20 квітня 2021 року в сумі 54794 грн 15 коп., з яких: 19424 грн 88 коп. заборгованість за тілом кредиту; 35369 грн 27 коп. заборгованість за відсотками (а.с. 45). Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачкою умови договору не виконуються, кошти, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачка, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, [PERSON] має перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 583795 від 20 квітня 2021 року в сумі 54794 грн 15 коп., з яких: 19424 грн 88 коп. заборгованість за тілом кредиту; 35369 грн 27 коп. заборгованість за відсотками. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 583795 від 20 квітня 2021 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 22). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до квитанція про сплату № 3560-4611-1254-4431 від 12 серпня 2024 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 грн 40 коп. (а.с. 46). Отож, з урахуванням задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачки на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. Також, позивач просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 27 червня 2024 року, відповідно до якого вартість послуг (гонорар) адвоката становить 6000 грн, додаткову угоду № 003400908866 від 27 червня 2024 року до Договору № 42649746 від 11 грудня 2023 року, договір про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року (а.с. 10, 12, 18-20). Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачкою не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, а отже такими, що підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved