Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

В листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив змінити розмір аліментів, а саме стягнути з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. 28 грудня 2023 грудня на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Представник позивача [PERSON] за ордером на надання правничої допомоги [PERSON] просила розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] за\~ордером на\~надання правничої\~допомоги [PERSON] надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідачки, просив у задоволенні позову відмовити з доводів викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Відповідно до ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .\~ На час розгляду справи дитина мешкає разом з відповідачкою [PERSON] , що не оспорюється позивачем. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, задоволено частково: стягнуто з [PERSON] ( [INFO] ) аліменти на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (тобто 07.08.2032 року), починаючи стягнення з 12 вересня 2018 року. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01 липня 2023 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 314\~958,19 грн. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на комунальні послуги та на утримання матері, яка знаходиться на його утриманні.\~ Однак, відповідачкою долучені пояснення матері позивача [PERSON] , [INFO] у яких остання зазначила, що не перебуває на утриманні свого сина (а.с. 43). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Суд\~звертає увагу на те, що позивач не підтвердив погіршення його майнового стану належними та допустимими доказами. Жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану та неможливості сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі, позивач суду не надав.\~ У зв`язку з чим, без доведення погіршення майнового становища позивача, доводи про те, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки призведе до неможливості забезпечення його самого, суперечить інтересам неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд доходить висновку, що оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, то відсутні підстави для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). \~\~\~\~\~\~ Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed