Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по договору позики в сумі 3566,23 доларів США, з яких: 3450,00 доларів США - сума позики; 116,23 доларів США 3% річних (проценти); а також заборгованість по договору позики у розмірі 29738,38 грн., з яких: 27500,00грн. - сума позики; 926,43грн. - 3% річних; 1311,95 грн. - інфляційні втрати; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 6657,06 грн., які складаються з суми судового збору - 1657,06 грн., та витрат на правничу допомогу в сумі - 5000,00 грн. Позивач в\~обґрунтування позовних\~вимог вказав,\~що 14\~червня 2018\~року між\~ [PERSON] \~і [PERSON] \~були укладені\~договори позики\~грошових коштів\~у вигляді\~боргових розписок\~із зобов`язанням\~повернення грошових\~коштів у\~розмірі \~3450\~доларів США\~та 27500,00\~ гривень\~у строк\~до 01\~січня 2023\~року. В порушення умов договору позики, відповідач не повернув грошові кошти у встановлений борговими розписками строк, що підтверджується наявністю оригіналу боргової розписки від 14.06.2018р. у 3450 доларів США 00 центів та оригіналу боргової розписки від 14.06.2018р. у розмірі 27500,00 гривень. Ухвалою суду від 16.04.2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направляв. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. СУдом встановдено, що між позивачем [PERSON] і [PERSON] 14.06.2018 року укладено договри позики (розписки), згідно яких [PERSON] як позичальник отримав грошові кошти у розмірі 3450,00 доларів США та 27500,00 грн. про, що складені відповідні розписки від 14.06.2018 року. Умовами договору сторони встановили обов`язок позичальника повернути кошти до 01.01.2023 року. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 545 ЦК прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що наявність у позивача боргового документа підтверджує невиконання обов`язку боржника, взяті на себе зобов`язання за договором позики відповідач у встановлений договором строк не виконала. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, три відсотки річних стягується у тій валюті у якій надавалась позика. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Суд погоджується із розрахунком зазначеним в позовній заяві позивачем. З цього розрахунку слідує, що заборгованість відповідача складається з: 3566,23 доларів США, з яких: 3450,00 доларів США - сума позики; 116,23 доларів США-3% річних (проценти); та 29738,38 грн., з яких: 27500,00грн. - сума позики; 926,43грн. - 3% річних; 1311,95 грн. - інфляційні втрати За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по договору позики у розмірі 3566,23 доларів США, з яких: 3450,00 доларів США - сума позики; 116,23 доларів США-3% річних (проценти); а також заборгованість по договору позики у розмірі 29738,38 грн., з яких: 27500,00грн. - сума позики; 926,43грн. - 3% річних; 1311,95 грн. - інфляційні втрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1657,06 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №3615-2450-2589-5136 від 15.02.2024 року. При цьому, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування вказаних витрат. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1657,06 грн. судового збору. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial