Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Молоткову В.В. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Позовна заява обґрунтована тим, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 5,9600 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323987800:01:002:0046; земельної ділянки, площею 5,9800 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323987800:01:002:0050. Спадкоємцями першої черги за закони є позивач, відповідачі та треті особи, які є дітьми померлої. 22.12.2023 за заявою позивача приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитрієвою Н.П. заведено спадкову справу № 190 після померлої [PERSON] . Спадкоємці, які виступають третіми особами у справі, звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від спадщини. Відповідачі на момент смерті [PERSON] були зареєстрованими за місцем її проживання, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину. Однак, фактично за адресою місця проживання [PERSON] не проживали, із заявами про прийняття спадщини не зверталися. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відповідачі як спадкоємці за законом мають право на 1/11 частку спадкового майна, позивачка вимушена звернутись до суду. Посилаючись на викладені обставини, просить встановити факт, що спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] не проживали постійно разом із спадкодавцем [PERSON] на день відкриття спадщини [INFO] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі, позиція сторін. Ухвалою судді від 10.05.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 27.05.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Дмитрієвої Н.П. копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 09.08.2024 витребувано докази у справі, а саме від Державної прикордонної служби України всі наявні відомості про перетин відповідачами державного кордону України станом на 09.08.2024 за останні п`ять років з вказівками на пункт перетину та дату кожного такого перетину. 10.09.2024 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті, про що постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Молоткова В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачі у справі є її братами. Вони тривалий час проживають в російській федерації. [PERSON] більше 18 років, [PERSON] - більше 10 років. За цей період часу до матері вони не приїжджали. З відповідачами не спілкується. Чи надсилали вони гроші матері їй невідомо. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що своїх братів [PERSON] , [PERSON] вона бачила дуже давно. Вони мешкають в російській федерації. Коли [PERSON] виїхав, вона була ще дитиною. Родина у них дружня, однак з відповідачами ніхто не спілкується. До матері [PERSON] та [PERSON] не приїжджали, матеріальну допомогу їй не надавали. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Треті особи, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Відповідачі, повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, відзив на позовну заяву не подали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Нормативне обґрунтування. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1,2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлені судом обставини. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина зокрема у вигляді: житлового будинку [ADDRESS] , право власності на який підтверджене рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.01.2018, справа № 323/2858/17; земельної ділянки площею 5,9600 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323987800:01:002:0046, право власності на яку підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 132281838 від 26.07.2018; земельної ділянки площею 5,98 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 2323987800:01:002:0050, право власності на яку підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 145559507 від 15.11.2018 (а.с.14-16). 22.12.2023 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитрієвою Н.П. заведено спадкову справу № 190/2023 після померлої [PERSON] (а.с.13). Згідно з актами обстеження житлово-побутових умов від 30.04.2024, [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 30.01.2024, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] проживали з [PERSON] на момент її смерті (а.с.19). Згідно з матеріалами спадкової справи № 190/2023 після померлої [PERSON] , справа заведена на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 22.12.2023. В матеріалах спадкової справи містяться заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с.82-116). Згідно отриманої інформації з Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 09.08.2024, [PERSON] перетинав державний кордон України з 09.08.2019 декілька разів, останній раз здійснив виїзд за межі території України - 08.09.2021. Інформація щодо перетину кордону [PERSON] відсутня (а.с.169-170). Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] з дитинства. Остання проживала з матір`ю [PERSON] до її смерті, останні 20 років. У померлої було одинадцять дітей. Синів померлої [PERSON] та [PERSON] вона не бачила близько одинадцяти років. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її сусідкою. Вона проживала з матір`ю [PERSON] близько 10 років. У них багатодітна родина. Братів позивачки [PERSON] та [PERSON] бачила дуже давно. Федора приблизно 11 років тому. [PERSON] років 20 назад. За вказаний період вони жодного разу не приїжджали до матері. Їй невідомо, чи допомагали вони своїй матері матеріально, бо померла за життя про них не згадувала. Висновки суду. Під час розгляду справи встановлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та двох земельних ділянок. Спадкоємцями померлої є її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] та позивачка [PERSON] . Позивачка звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, крім відповідачів від прийняття спадщини відмовились. Відповідачі із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття до нотаріусу не звертались. На момент смерті [PERSON] позивачка була зареєстрована та проживала разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] також були зареєстровані за вказаною адресою на момент смерті спадкодавиці. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). У встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідачі не зверталися. Спадкову справу заведено на підставі заяви про прийняття спадщини позивачки [PERSON] . Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. За змістом пунктів 3.19 та 3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як позивач, так і відповідач були зареєстровані за місцем фактичного проживання спадкодавця: [ADDRESS] . Водночас фактичне місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] було відмінним, останні роки вони не проживали з матір`ю за цією адресою, що підтверджується письмовими доказами, показами свідків та поясненнями третіх осіб, зокрема рідних сестер відповідачів, а проживали за іншими адресами в іншій країні. Дослідивши письмові докази, показаннями свідків, пояснення третіх осіб по справі, суд приходить до висновку про доведеність позивачем своїх вимог, а саме, що [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] .не проживали тривалий час та перебувають за межами України. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved