Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

17 вересня 2024 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про\~розірвання\~шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що позивач з відповідачем перебуває у шлюбі з 04.09.2016. За час спільного проживання [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, між сторонами часто виникали сварки, непорозуміння, а тому сторони вже півтора роки не проживають однією сім`єю, у зв`язку з чим шлюбні відносини між ними припинилися назавжди. Позивач зазначає, що примирення неможливе, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. На даний час сторони не ведуть спільного господарства. Майно сподівається поділити в добровільному порядку. З огляду на викладене, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Дудін Л. В. подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Заперечень проти заочного розгляду справи не висловлювали. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи (а.с.33), в судові засідання 17.10.2024 та 04.11.2024 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не подавав, своїм правом надання відзиву на позовну заяву - не скористався. З урахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до статтей\~223,\~280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ч.8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 04 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у Виконкомі Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис №2; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04.09.2016 Виконкомом Четвертинівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с. 8). [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) 10.11.2021 (а.с. 9). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із положеннями статтей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 статті 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до статтей 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати не вживаючи заходів для примирення. Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на небажання позивача змінювати прізвище на дошлюбне, суд вважає за можливе залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Згідно із ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо судових витрат суд зазначає таке. Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. З урахуванням цього суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, позивачем було надано: договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 17.09.2024 укладений між адвокатом Дудіним Л. В. та клієнтом [PERSON] ; розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу (правову) допомогу; Акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги; прайс-лист вартості професійної правничої допомоги адвоката Дудіна Л. В., який здійснює індивідуальну адвокатську діяльність в 2024 році; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №587 на ім`я [PERSON] , з яких встановлено, що позивач поніс 3000 грн витрат на правову допомогу надану адвокатом (а.с. 11-15). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Зменшення суми\~судових витрат\~на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19). Оцінюючи надані суду докази понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що позивачем документально підтверджено витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та враховуючи складність розгляду справи, обсяг та характер наданих правничих послуг, вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача 3000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Такий розмір витрат, з огляду на обставини справи, її складність, характер та обсяг наданих адвокатом послуг на переконання суду буде відповідати вимогам співмірності. Натомість, відповідачем не надано жодних доказів на недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved