Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська звернувся представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 44146,05 грн. та судові витрати. Доводи позивача викладені у позові. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що позивачем набуто право вимоги до боржника [PERSON] за договором №2017729765, відповідно до укладеного з попереднім кредитором Договору факторингу. Однак, відповідач в порушення умов зазначених договорів свої боргові зобов`язання не виконав, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попередніх кредиторів. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаної вище суми заборгованості в судовому порядку. Відповідач відзиву не надав. Фактичні обставини встановлені судом. 14 січня 2018 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №2017729765. За цим договором відповідачу надано кредит в розмірі 3499,59 грн. строком на 6 міс, за користування яким клієнт (відповідач) сплачує 0,01 % річних. Кредитні кошти надавалися відповідачеві на придбання товару згідно рахунку фактури №СФKVL-0000000275 від 14 січня 2018 року на суму 3499,50 грн. Надання грошових коштів підтверджується чеком №ЧКVL2-0025 за 14.01.2018. 28 червня 2023 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №28/06/23 за яким останнє отримало право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема за договором №2017729765, де боржником є [PERSON] . З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно наданого розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2017729765 складає 44146,05 грн. з яких: 28805,56 грн. основна сума боргу, 15340,49 грн. сума заборгованості за відсотками. Норми права застосовані судом. Так,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно з ст.\~627,\~629 ЦК України\~відповідно до статті 6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.\~1046, ч.ч. 1 та 2 ст.\~1054\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні\~в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 5\~ст. 83 ЦПК України). Висновки суду. Судом встановлено, що відповідач отримав від ПАТ «ОТП Банк» кредитні кошти на придбання товару у ТОВ Комфі Трейд у розмірі 3499,59 грн. В подальшому неналежно виконував свої зобов`язання у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Право вимоги за договором було відступлене позивачу, який звернувся до суду із вимогою примусового стягнення суми заборгованості. Однак дослідивши розрахунок заборгованості суд не може прийняти такий , оскільки сума основного боргу становить 28805,56 грн., що є відмінною від суми яку отримав [PERSON] 14.01.2018 р. за договором №2017729765. Слід зазначити, що розрахунок заборгованості за кредитним договором №2017729765 від 14 січня 2018 року, який здійснений первісним кредитором, позивачем суду не надано, а наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору, лише констатує суму заборгованості, визначену первісним кредиторам. Пояснень з приводу суттєвого збільшення тіла кредиту позивачем не надано, як і в розрахунку не наведено за рахунок чого збільшилося тіло кредиту у вісім разів. З урахуванням зазначеного слід дійти висновків, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed