Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його дядько [PERSON] , [INFO] з 2022 року перебуває на обліку у психіатра КНП «Бобровицька опорна лікарня». Внаслідок свого психічного стану він потребує стороннього догляду і нагляду. Враховуючи викладене, просить визнати [PERSON] недієздатним і встановити над ним опіку, призначивши його опікуном. Заявник та представник органу опіки та піклування Новобасанської об`єднаної територіальної громади в особі Новобасанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідним дядьком заявника в справі, [PERSON] (а.с.12-17). Згідно акту встановлення факту здійснення постійного догляду №15 від 30.10.2023, [PERSON] проживає в [ADDRESS] в будинку разом із племінником [PERSON] та його родиною, племінник здійснює догляд за дядьком (а.с.11). [PERSON] з 2022 року перебуває на обліку у психіатра КНП «Бобровицька опорна лікарня», що підтверджується довідкою лікаря психіатра КНП «Бобровицька опорна лікарня» (а.с. 9). Як вбачається із консультаційного висновку спеціаліста №110 від 14.02.2012, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, нагляду, контролю поведінки та прийому ліків (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я: кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник. Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Ухвалою суду від 07 березня 2024 року у цивільній справі було призначено судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлені запитання чи хворіє [PERSON] на психічну хворобу, чи розуміє він значення своїх дій та чи може керувати ними. проведення судово-психіатричної експертизи доручене експертам Чернігівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». Як видно із листа Чернігівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» №11-05/307 від 03.04.2024, засідання експертної комісії для визначення дієздатності [PERSON] було призначене на 03.09.2024. У зв`язку з неявкою [PERSON] для проведення експертизи, ухвала суду було повернута без виконання. Враховуючи вищевикладене, а також те, що судово-психіатрична експертиза проведена не була, стан недієздатності [PERSON] не встановлений, беручи до уваги презумпцію психічного здоров`я, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed