Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

В грудні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про захист прав споживачів, в якому просила суд: визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не отримання доступу із 2020 року по теперішній час до внутрішньо будинкових систем опалення, розташованих в місцях загального користування в під`їзді № 5 будинку [ADDRESS] ; визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо не здійснення в період із 2020 року по теперішній час ремонтних робіт по відновленню внутрішньо будинкових систем опалення, розташованих в місцях загального користування в під`їзді № 5 будинку [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача тримати доступ до внутрішньобудинкових систем опалення місця загального користування, здійснити обслуговування, ремонтні роботи опалювальних приладів та трубопроводів, довести до працюючого стану комунальної послуги з опалення місць загального користування під`їзду № 5 будинку [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача проінформувати письмово позивача про терміни поновлення комунальної послуги з опалення місць загального користування під`їзду № 5 будинку [ADDRESS] , а також про фактичне виконання поновлення послуги. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 13.05.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п. 14.3 зазначеного договору, відповідач взяв зобов`язання утримувати внутрішньо будинкові мережі в належному технічному стані та здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт. Позивач вказує, що починаючи з 2020 року по теперішній час з початком опалювального сезону в під`їзді постійно відсутнє опалення на сходах та в коридорах будинку в місцях загального користування. На неодноразові звернення до відповідача зі заявами та скаргами, підприємство відповідало мешканцям будинку про те, що усунути пошкодження та відновити функціонування опалення не можливо з огляду на наявність облаштованих мешканцями будинку комор біля ліфтів, що унеможливлює доступ до стояків та приладів опалення. Позивач вказує, що відповідач не здійснив належних заходів щодо припинення виявлених порушень та поновлення надання комунальної послуги. Позивач вказує, що відповідач самовільно здійснив відключення місць загального користування в під`їзді від систем опалення, та без поважних причин не здійснює ремонтно-відновлювальні роботи. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав, як споживача послуг. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року, позову було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 02 січня 2024 року, позову було визнано неподаним та повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2024 року, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 січня 2024 року було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 14 червня 2024 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В серпні 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що мешканці будинку [ADDRESS] самовільно, без погодження адміністрації облаштували комори в місцях загального користування, біля ліфтів, перекривши доступ до стояків та приладів опалення, що не дає можливості обстежити систему опалення, усунути пошкодження та відновити функціонування системи опалення в місцях загального користування. За вимогами закону виконавець може здійснити доступ до приміщення без згоди власника (несанкціонований доступ) виключно у невідкладних випадках, пов`язаних з необхідністю рятування життя і здоров`я людей чи майна. У випадках встановлення або зміни санітарно-технічного та інженерного обладнання виконавець може здійснити доступ до приміщення виключно за згодою його власника. Наведене свідчить, що у відповідача відсутні ефективні важелі впливу на власників квартир для забезпечення останнім доступу до їх приміщень працівників відповідача, оскільки відповідач не може припинити надання послуги з утримання будинку з огляду на те, що ця послуга за своєю специфікою надається усім мешканцям будинку. Відповідач вказує, що порушення відповідачем зобов`язання щодо ремонту внутрішньо будинкових мереж сталось за відсутності вини підприємства, та відповідач в межах наданих повноважень вжив усіх належних заходів для виконання зобов`язань за договором, а відтак відсутні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку загального провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, згідно вимог ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . 13.05.2011 між позивачкою та КП «Житло-Сервіс» було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В матеріалах справи наявні ряд звернень позивача до відповідача щодо відсутності опалення на сходових клітинах у вказаному будинку. Так, відповідно до листа КП «Житло-Сервіс» від 15.11.2021 № 11-02/218, позивача було повідомлено, що внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води належать до інженерно-технічного обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, однак, мешканцями під`їзду № 5 зазначеного будинку було самовільно облаштовано комори біля ліфтів, перекривши доступ до стояків та приладів опалення, в зв`язку з чим у відповідача відсутня можливість обстежити та відновити функціонування системи опалення. Листами від 30.11.2021 та від 09.02.2022 КП «Житло-Сервіс» повідомило позивача про те, що централізоване гаряче постачання у квартирі позивача відсутнє з причин пошкодження труби в квартирі № 95 , власник якої не надає доступу до трубопроводу для виконання відновлювальних робіт. Вказана інформація доведена до відома всіх співвласників, які розташовані по стояку квартири № 95 , складено відповідні акти та приписи. Крім того, позивача було поінформовано про те, що мешканцями під`їзду № 5 зазначеного будинку було самовільно облаштовано комори біля ліфтів, перекривши доступ до стояків та приладів опалення, в зв`язку з чим у відповідача відсутня можливість обстежити та відновити функціонування системи опалення. Крім того, в матеріалах справи наявні ряд актів-претензій, відповідно до яких позивачем зафіксовано, зокрема, відсутність опалення сходових клітин в під`їзді № 5 в будинку [ADDRESS] , та які були направлені відповідачу. Позивач вказує, що відповідач не вчиняє належних заходів для доступу до внутрішньо будинкових систем опалення будинку та без поважних причин не здійснює ремонтні роботи по відновленню внутрішньо будинкових систем опалення будинку, а відтак наявні підстави для визнання цієї бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача вчинити дії. Сторона відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, вказує на те. що мешканці будинку самовільно, без погодження адміністрації облаштували комори в місцях загального користування, біля ліфтів, перекривши доступ до стояків та приладів опалення, що не дає можливості обстежити систему опалення, усунути пошкодження та відновити функціонування системи опалення в місцях загального користування, а відтак відповідачем зобов`язання щодо ремонту внутрішньо будинкових мереж сталось за відсутності вини підприємства, та відповідач в межах наданих повноважень вжив усіх належних заходів для виконання зобов`язань за договором, що свідчить про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Так, відповідно до підпункту 2 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, передбачено, що споживач зобов`язаний забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності у нього відповідного посвідчення. Пунктом 7 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов`язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, для усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Пунктом ч. 4 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Пунктом 8 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право доступу виконавця в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором. Крім того, відповідно до статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для: 1) ліквідації та відвернення аварій, пов`язаних із наданням відповідної комунальної послуги, - цілодобово; 2) встановлення або заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком. Представники виконавця комунальної послуги під час доступу до житла, іншого об`єкта нерухомого майна зобов`язані: 1) пред`явити відповідне посвідчення; 2) поважати права споживачів, утримуватися від розголошення інформації про особисте життя споживача, інших осіб, які перебувають у житлі (іншому об`єкті нерухомого майна), яка стала їм відома у зв`язку з доступом до житла, іншого об`єкта нерухомого майна; 3) перебувати лише в тих приміщеннях, в яких розташоване обладнання, перевірка, ремонт, встановлення, заміна або огляд якого проводиться. Відмова споживача надати доступ виконавцю комунальної послуги до належних споживачу приміщень у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, є підставою для припинення надання споживачеві відповідної комунальної послуги. Після надання споживачем такого доступу надання послуги відновлюється. У невідкладних випадках, пов`язаних з необхідністю рятування життя і здоров`я людей та/чи майна, в установленому цією статтею порядку може бути здійснено доступ до житла, іншого об`єкта нерухомого майна без отримання згоди його власника (користувача) (несанкціонований доступ) для проведення огляду та ліквідації або відвернення аварії. Несанкціонований доступ до житла, іншого об`єкта нерухомого майна відбувається без отримання згоди його власника (користувача), якщо в момент виникнення невідкладного випадку такий власник (користувач) відсутній і немає можливості встановити зв`язок з ним для інформування про необхідність негайного прибуття до житла, іншого об`єкта нерухомого майна або він відмовляється допустити в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна) представника виконавця, і при цьому є об`єктивні підстави вважати, що аварія, яка створює загрозу життю та/або майну, наявна саме в цьому житлі (іншому об`єкті нерухомого майна). Наведене свідчить про те, що законодавцем визначено вичерпний перелік можливості несанкціонованого доступу до житла або іншого нерухомого майна, а тому доводи відповідача про відсутність законних підстав для доступу до мереж без дозволу власника квартири або іншого об`єкта нерухомості та те, що дії мешканців будинку фактично унеможливили доступ виконавця до комунікацій є слушними та такими, що заслуговують на увагу. Із наявних у справі доказів вбачається, що відповідач неодноразово інформував позивача про неможливість отримання доступу до внутрішньо будинкових систем опалення будинку, розташованих в місцях загального користування, в зв`язку з тим, що мешканцями під`їзду № 5 зазначеного будинку було самовільно облаштовано комори біля ліфтів, що фактично перекрило доступ до стояків та приладів опалення, в зв`язку з чим у відповідача відсутня можливість обстежити та відновити функціонування системи опалення. Стороною позивача не доведено достатніми та належними доказами те, що бездіяльність відповідача є незаконною та, що підприємством не вживаються належні заходи в межах наданих повноважень. Окремо варто вказати на те, що матеріали справи свідчать про те що позивач була проінформована відповідачем про причини неможливості здійснення підприємством ремонтних робіт по відновленню роботи внутрішьобудинкових систем опалення. Пред`явивши вимоги до відповідача, обґрунтування якого не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, на переконання суду, позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх прав, зокрема, шляхом пред`явлення позовних вимог до мешканців будинку - власників об`єктів нерухомості про усунення перешкод у доступі до внутрішньо будинкових систем опалення, розташованих в місцях загального користування, що додатково свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за викладених в позові обставин. Суд зазанчає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність незаконної бездіяльності відповідача щодо неотримання доступу до систем опалення будинку та не здійснення відповідачем ремонтних робіт без поважних причин, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту та законних підстав для визнання дій відповідача незаконними та зобов`язання відповідача вчинити дії відсутні, а відтак позов є необґрунтованим та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed