Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

25 жовтня 2024 року Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що 23.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» ( далі- ТОВ «Авентус\~Україна» ) та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний Договір №5589306 про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 15000 грн. строком на 360 днів, під 1,99% в день, періодичність платежів кожні 30 днів. Кредитні кошти було зараховано відповідачу на платіжну карту № [NUMBER] . Однак відповідач не виконала умов кредитного договору, не сплатила кредит та проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. 25.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" (далі ТОВ "ФК "ФІНТРАНСТ УКРАЇНА") та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір факторингу №25.09/23-Ф, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ "ФК "ФІНТРАНСТ УКРАЇНА" право грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором, станом на день звернення до суду (27.08.2024 року), утворилася заборгованість у розмірі 57972,80 грн., яка складається із: 15000,00 грн. суми кредиту та 25062,00 грн. нарахованих процентів, 17910,00 грн нараховані проценти за 60 календарних днів, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 17.09.2024 року відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 15 жовтня 2024 року від представника відповідача адвоката Мартем`янової Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву , в якому заперечують проти позовних вимог ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у частині пред`явленої до стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вважають її необґрунтованою та безпідставною з огляду на таке. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначаючи, що 23.02.2022 року між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 5589306. Відповідно до умов Договору відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 1,99% на день на строк 360 днів. Вказана обставина не заперечується відповідачем. Також, дійсно відповідач не повернула вказаний кредит у встановлені договором строки, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості в період з 25.02.2022 року по 30.04.2022 року ним були надані відповідачеві кредитні канікули і було призупинено нарахування процентів за кредитом. В подальшому з 01.05.2022 року по 23.07.2022 року позивачем було здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на загальну суму 25 062,80 грн. Таким чином, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 40 062,80 грн. і складається з: - \~ \~ \~ \~ 15 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; - \~ \~ \~ \~ 25 062,80 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом. Заборгованість у зазначеному розмірі нарахована первісним кредитором у відповідності до умов договору та закону, є коректною і визнається відповідачем. Разом з тим, у поданій позовній заяві позивачем заявлено ще й вимогу про стягнення з відповідача на його користь нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів (24.07.2022 - 21.09.2022) на суму 17910 грн. Вказане нарахування є безпідставним і суперечить вимогам закону, у зв`язку з чим повністю заперечується відповідачем. Згідно з Витягом з Реєстру боржників до даного Договору факторингу від 25.09.2023 року до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 5589306 від 23.02.2022 року, укладеним з відповідачем, загальна сума заборгованості 40 062,80 грн., з яких: 15 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 062,80 грн. сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується Карткою обліку Договору (розрахунком заборгованості). Тобто, станом на 25.09.2023 року до позивача перейшло право вимоги на загальну суму 40 062,80 грн. Отже, нарахування позивачем відсотків за період з 24.07.2022 року по 21.09.2022 року дійсно суперечить укладеному договору факторингу 25.09.2023 року. Такі проценти не входили до обсягу предмета договору факторингу між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.09.2023 року №25.09/23-Ф, тому ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» позбавлено права здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза межами договору факторингу. Таким чином, відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими ним процентами за період з 24.07.2022 року по 21.09.2022 року у розмірі 17 910 грн. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ЩОДО СТЯГНЕННЯ З ВІДПОВІДАЧА НА КОРИСТЬ ПОЗИВАЧА ВИТРАТ НА ПРОФЕСІЙНУ ПРАВНИЧУ ДОПОМОГУ У поданій позовній заяві позивач вказує, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката Столітнього М.М. у загальному розмірі 10 000 грн. Вважає, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами, а також суттєво завищена . Наданий договір про надання правничої допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року взагалі не підтверджує Факт надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку з розглядом саме цієї справи, та лише вказує на існування між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. договірних відносини щодо надання товариству юридичних послуг. Будь-яких додаткових угод між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., які б підтверджували погодження ними розміру гонорару адвоката чи вартість погодинної роботи адвоката, а також надання останнім правничої допомоги позивачу саме в межах цієї цивільної справи представником позивача не надано. Таким чином, відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат на правничу допомогу 10 000 грн. Судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача: 2 422,40 грн. х 69,11% = 1 674,12 грн. 15.10.2024\~року від\~представника позивача\~адвоката Столітнього\~М.М.\~надійшла відповідь\~на відзив,\~в якому з доводами Відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, Позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Вимоги Позивача, викладені в позовній заяві, Відповідачем визнаються частково. Кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана Позивачем в позовній заяві. Сумнівів в тому, що 23.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 5589306 про надання споживчого кредиту не виникає. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Сума заборгованості за Договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА. Як Первісний Кредитор, ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА здійснив розрахунок відповідно до умов договору. Оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів . 25.03.2022 Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. З метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ "Авентус Україна" було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 р. по 30.04.2022 р. за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 по 23.07.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. 22.05.2022 Відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 250.00 грн. Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (24.07.2022 - 21.09.2022) в межах строку договору відповідно до наступного: 15000 грн * 1,99% = 298,5 грн*60 календарних днів = 17910 грн. Нові правила не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами. Таке нарахування є правомірним з боку кредитора. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Таким чином, Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф (далі Договір Факторингу) згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором . Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ Про захист персональних даних. Беззаперечність права вимоги Позивача та доведеність наявної заборгованості належними та допустимими доказами неодноразово підтверджена судовою практикою. Станом на сьогоднішній день, ані Кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Відповідачу проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, у межах нового погодженого строку та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведена належними та допустимими доказами. Представник позивача в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином про розгляд справи. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, та просила задовольнити вимоги в розмірі 40 062,80 грн., з яких: 15 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25 062,80 грн. сума заборгованості за відсотками, та суму судового збору в розмірі 1 674,12. Вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу 10 000 грн не визнала, та в цій частині просила відмовити. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що 23 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний договір №5589306 про надання споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн. (ас. 11-16). Кредитний договір було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А615116, 23.02.2022 18:02:09 /Берлет А.С/. Відповідно п. 1.3. договору сума кредиту складала 15000,00 грн. Згідно п. 1.4. строк кредиту становив 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до п. 1.5. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. За п.п. 2.1. п. 2 Кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п. п. 2.4. п. 2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору. До укладання кредитного договору відповідач ознайомилась із Паспортом споживчого кредиту, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором А615116, 23.02.2022 (ас.64-66) та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, про що також свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором А615116, 23.02.2022 (ас. 16 на звороті). Підписавши договір про надання споживчого кредиту, відповідач взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в розмірі 15000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що було визнано відповідачем. 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до вимог якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (ас. 49-53). Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 10782, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і фактор стає кредитором стосовно заборгованостей (ас.58 на звороті). У реєстрі боржників кредитний договір № 5589306 вказано за порядковим номером 2551. Сума заборгованості за основною сумою боргу складає 15000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 25062,80 грн., а сума заборгованості разом складає 40062,8 грн., кількість днів прострочення 549 (ас. 33). Про відступлення права грошової вимоги за договором споживчого кредиту на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», відповідача було повідомлено письмово на його електронну пошту зазначену ним при укладенні кредитного договору (ас. 17). Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 40062,80 грн., що складається із: 15000,00 грн. основного боргу та 25062,80 грн. боргу за відсотками. У своєму позові позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 57972,80 грн., що складається із: 15000,00 грн. суми тіла кредита, 25062,00 грн. нарахованих процентів та 17910,00 грн нарахованих процентів за 60 календарних днів. Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] прийняла пропозицію укласти електронний договір споживчого кредиту за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що свідчить про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом форми правочину. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними за та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Факт отримання [PERSON] грошових коштів підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 10.10.2023 року, відповідно до якого, 23.02.2022 року о 18:03:16 на картку № [NUMBER] були зараховані грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» - 28122175(ас. 39-41) Крім того з листа АТ «Приватбанк» від 18.09.2024, вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] на яку 23.02.2022 року здійснено переказ на суму 15000,00 грн . Отримана сума коштів не заперечується відповідачем. (ас 98) . Відповідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач заявив про стягнення заборгованості у розмірі 57972,80 грн., яка складається із: 15000,00 грн. суми кредиту та 25062,00 грн. нараховані проценти, 17910,00 грн нараховані проценти за 60 календарних днів. У позовній заяві позивач вказав про те, що первісним кредитором було нараховано проценти, в межах строку дії договору за період з 01.05.2022 по 23.07.2022 року за ставкою 1,99%, що складає 25062,80 грн. Далі, позивачем були нараховані проценти за 60 календарних днів за період з 24.07.2022 по 21.09.2022 року, в межах строку дії договору, у розмірі 17910,00 грн. Отже, загалом розмір процентів, які заявлені до стягнення складає 42972,80 грн. (25 062,80 + 17910,00). Будь-якого розрахунку заборгованості, зробленого позивачем, в тому числі і за нарахованими процентами, матеріали справи не містять взагалі. У матеріалах справи наявний лише розрахунок заборгованості, зроблений третьою особою ТОВ «Авентус Україна» (ас. 18-32), за яким, станом на 24.09.2023 року, загальна заборгованість за кредитним договором становить 40062,80 грн., яка складається із: 15000,00 грн. заборгованості за основним боргом та 25062,80 грн. заборгованості за процентами. Отже, з розрахунку боргу, вбачається, що за період з 23.02.2022 року по 24.09.2023 року (кінцеву дату розрахунку заборгованості) позивачем проценти за користування кредитом, які заявлено у позові, відповідачу не нараховувалися взагалі і станом на 24.02.2023 року загальний розмір заборгованості відповідача становив той же розмір - 40062,80 грн., який складає 15000,00 грн. заборгованості за основним боргом та 25062,80 грн. заборгованості за процентами. Таким чином, загальний розмір заборгованості 40062,80 грн., в тому числі і за нарахованими процентами, є незмінним станом на 24.02.2023 року і залишився таким станом на 25.09.2023 року, що спростовує позицію позивача про нарахування ним процентів за 60 календарних днів за період з 24.07.2022 по 21.09.2022 року у розмірі 17910,00 грн. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази, часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК Фінтраст Україна» підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у загальному розмірі 40062,80 грн., яка складається з 15000,00 грн. заборгованості за основним боргом та 25062,80 грн. заборгованості за процентами. При цьому позивачу слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами за 60 календарних днів у розмірі 17910,00 грн., як не доведену. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,41 грн. Судом позов було задоволено на 69,1% від заявлених позивачем 57972,80 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1673,88 грн. (69,1% від 2422,41 грн.) у повернення сплаченого судового збору. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача було заявлено про стягнення з відповідача на їх користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем (ас. 69-70), акти прийому передачі виконаних робіт ( наданих послуг)згідно Договору № 17/07-2024 від 17 липня 2024 року( ас.67), рахунок на оплату по замовленню № 3900/06/08 від 06 серпня 2024 року на суму 10000,00 грн, копія ордеру на надання правничої допомоги ( ас.17 на звороті), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (ас. 38 на звороті). Відповідно до п.п 4.6 п 4 Договору № 17/07-2024 про надання правової допомоги від 17 липня 2024 року Клієнт здійснює оплату за надання послуг згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт ( надання послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили. Питання про стягнення судових витрат , які ще не сплачені, не відноситься до компетенції суду, оскільки наперед вирішене бути не може, а документ, який підтверджує перерахування коштів за отримані послуги з правової допомоги не надано, тому в цій частині позовні вимоги не доведені та задоволенню не підлягають.

Outcome: partial