Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача. Уповноважений представник позивача ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» - Бондарук І. Ю., 28.08.2024 року (вх. № 19800) звернулась у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку суброгації, у якій просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача 239 144 грн. 48 коп. завданої шкоди; - стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3 587 грн. 17 коп. (а.с. 1-3). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.10.2023 року між ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту/Преміум № 07/107-60-015904/23, за яким був застрахований транспортний засіб «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії вказаного договору з 01.11.2023 року по 31.10.2024 року. 17.11.2023 року на автодорозі М-10 Львів-Краківець, 44 км + 220 м., с. Терновиця, Яворівського р-ну Львівської обл., сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Mitsubishi Cold», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої автомобіль «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] було пошкоджено. Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Яворівського районного суду Львівської області від 08.02.2024 року у справі № 944/7436/23. Так, згідно рахунку-фактури № АП00004809 від 20.11.2023 року ТОВ «Львів Авто Преміум» та відповідно до умов договору страхування розмір страхового відшкодування за пошкодження застрахованого автомобіля «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] склав 399 144 грн. 48 коп. На виконання умов договору страхування та згідно заяви на виплату страхового відшкодування страхувальника та власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] . ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування на ремонт автомобіля «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 399 144 грн. 48 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «ІНГО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-213717235. Позивач звертався до страховика відповідача із заявою (претензію) про виплату страхового відшкодування по даному випадку у розмірі 399 144 грн. 48 коп. Так, АТ «СК «ІНГО» здійснило виплату відшкодування по даному випадку на користь ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 160 000 грн. 00 коп., що є лімітом відповідальності страховика. Таким чином, сума, яка підлягає сплаті до повного відшкодування шкоди позивачу, становить 239 144 грн. 48 коп. (399 144 грн. 48 коп. - 160 000 грн. 00 коп.). Позивач 19.02.2024 року направляв відповідачу претензію щодо добровільної сплати коштів у вказаній сумі, однак на момент звернення з позовною заявою до суду від відповідача не надходило відповіді. З огляду на вказане сторона позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. ІІ. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 40). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 28.08.2024 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі (а.с. 41). Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 20.09.2024 року (а.с. 43). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.09.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 44-45). ІІІ. Щодо правової позиції відповідача. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Так, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити її правову позицію щодо предмета спору. Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові № 755/4829/23, провадження № 61-73 св 24 від 13.05.2024 року, згідно якої вказано, що: «суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України)». Окремо суд зазначає, що згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п. 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 року, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. За змістом п. 4 вказаного Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Судова кореспонденція є офіційною, тому повинна надсилатися саме за адресою зареєстрованого місця проживання або, як виняток, на адресу, зазначену самим учасником справи - адресатом. Суд направляв на зареєстровану адресу відповідача копію ухвали про відкриття провадження у справі. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. У свою чергу особа, яка зареєструвала своє місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року. Отже для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин відсутності за вказаною адресою. У тому числі законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Так, суд вважає необхідним зазначити, що згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що: «17.11.2023 року о 07 год. 10 хв. водій [PERSON] , перебуваючи на автодорозі М-10 Львів-Краківець, 44 км + 220 м, с. Терновиця Яворівського р-ну, Львівської обл., керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Colt», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою при обгоні, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Lexus RX300», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 1.5, 2.3 (б), 23.3 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення». Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 08.02.2024 року у справі № 944/7436/23, яка набрала законної сили 20.02.2024 року (а.с. 21, https://reyestr.court.gov.ua/Review/116845017) ухвалено [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За змістом відповіді Національної поліції України (ідентифікатор картки: 3023323364029661) вбачається, що 17.11.2023 року о 07 год. 10 хв. на автодорозі М-10 Львів-Краківець, 44 км + 220 м трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Mitsubishi Colt», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником вказано [PERSON] , страхова компанія - АТ «СК «ІНГО» та транспортного засобу «Lexus RX300», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником зазначено [PERSON] , страхова компанія - ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 19-20). Копією договору добровільного страхування наземного транспорту / Преміум № 07/107-60-015904/23 від 19.10.2023 року стверджується, що такий укладено між ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] . Згідно вказаного договору був застрахований транспортний засіб «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії вказаного договору з 01.11.2023 року по 31.10.2024 року (а.с. 9-15). Згідно рахунку-фактури ТОВ «Львів Авто Преміум» № АП00004809 від 20.11.2023 року пошкодження транспортного засобу «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] склали 399 144 грн. 48 коп. (а.с. 23). Матеріали справи містять також копію протоколу технічного огляду колісного транспортного засобу «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] від 17.11.2023 року, у якому зазначено назви деталей та опису пошкоджень, також долучено фотокопії пошкоджень (а.с. 24, 25-29). Копією заяви на виплату страхового відшкодування від 22.11.2023 року стверджується, що [PERSON] зверталася до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з проханням виплати суми страхового відшкодування за страховим випадком від 17.11.2023 року (а.с. 30). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 230000888919 на підставі рахунку № АП00004809 від 20.11.2023 року ТОВ «Львів Авто Преміум» страхова сума на дату укладення договору страхування складає 399 144 грн. 48 коп. (а.с. 31). За змістом страхового акту № 230000888919 від 22.11.2023 року, на підставі наявних документів прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування у сумі 399 144 грн. 48 коп. (а.с. 32). Копією платіжної інструкції № ЗР102853 від 22.11.2023 року підтверджується, що ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало ТОВ «Львів Авто Преміум» 399 144 грн. 48 коп. (призначення платежу: на підставі відшкодування згідно страхового акту № 230000888919 від 22.11.2023 року за ремонт «Lexus RX 300», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] ) (а.с. 33). Суд приймає до уваги, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mitsubishi Cold», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у АТ «СК «ІНГО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213717235 (а.с. 34). Копією заяви (претензії) про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № 230000888919 стверджується, що ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» зверталося до АТ «СК «ІНГО» з проханням здійснити відшкодування шкоди (в порядку регресу) у розмірі 399 144 грн. 48 коп. (а.с. 36). АТ «СК «ІНГО» здійснило виплату відшкодування на користь ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі 160 000 грн. 00 коп. (в межах ліміту відповідальності страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) (а.с. 37). Копією претензії ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 239 144 грн. 48 коп., яке скеровувалася [PERSON] за вих. № 230000888919 від 19.02.2024 року, стверджується, що страхова компанія просила останнього перерахувати кошти у розмірі 239 144 грн. 48 коп. (а.с. 39). V. Застосоване судом законодавство. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. За змістом ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20). У рішеннях Європейського суду з справ людини неодноразово робились висновки про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (рішення від 09.12.1994 року у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (рішення від 15.11.2007 року у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п. 42-47; від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 року у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п. 18, 19). VІ. Мотиви прийняття рішення та висновки суду. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу у межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що стороною позивача доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано. З огляду на такі обставини, враховуючи, що вина відповідача у спричинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Яворівського районного суду Львівської області від 08.02.2024 року у справі № 944/7436/23, а позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені договором страхування, та оплатив спричинені дорожньо-транспортною пригодою збитки у порядку виплати страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. VІІ. Судові витрати по справі. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 7.1. Щодо судового збору. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № ЗР087727 від 08.08.2024 року (а.с. 4) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 587 грн. 17 коп. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 3 587 грн. 17 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved