Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

26 серпня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що в 2017 році [PERSON] перебувала в позашлюбних відносинах з [PERSON] . В серпні 2017 року [PERSON] завагітніла від [PERSON] та [INFO] народила сина [PERSON] . Відомості про батька дитини записані за її вказівкою відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. В свідоцтві про народження сина в графі «Батько» записаний [PERSON] . [PERSON] разом із сином [PERSON] проживають однією сім`єю. Протягом тривалого часу [PERSON] добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Однак віднедавна відповідач почав ухилятися від утримання сина, фактично припинив надавати матеріальну допомогу. Таким чином, позивач [PERSON] прохала суд визнати відповідача [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 серпня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.17-18). Представник позивача [PERSON] - адвокат Галушко С.С. подав заяву про розгляд справи в підготовчому засіданні без їх участі. Позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю. Не заперечує проти визнання його батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на його утримання. Підтверджує, що [PERSON] , [INFO] , є його дитиною та не відмовляється від неї. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кобеляцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що в 2017 році [PERSON] перебувала в позашлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьками якого згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що відомості про батька малолітнього [PERSON] внесені до актового запису на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року зазначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 17.02.2021 року по справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. У даному випадку факт батьківства підтверджується визнанням відповідачем [PERSON] позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У позовній заяві позивачем чітко вказано, що в 2017 році вона та відповідач перебували в позашлюбних відносинах та в них народилися спільна дитина. Вказана обставина відповідачем не оспорюється. Крім цього, підставою для подачі позову є захист прав і інтересів малолітньої дитини (стягнення з відповідача аліментів на утримання сина), тобто відповідач усвідомлює цю обставину та не заперечує факту свого батьківства. Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту батьківства відповідача [PERSON] по відношенню до [PERSON] . У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). За змістом статті 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Внесення змін до актового запису про народження передбачений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Згідно пп. 2.13.1 п. 2.13, пп. 2.16.4 п. 2.16 Розділу ІІ Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Визнавши батьківство [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , є підстави для виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька [PERSON] та внесення відомостей про батька [PERSON] з відповідними змінами по батькові дитини. У статті 145 СК України вказано, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до постанови Верховного Суду від 02 серпня 2019 року (справа № 607/13952/17), при вирішенні питання про зміну прізвища дитини на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Зміна прізвища дитини повинна відповідати її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку. Враховуючи, що сторони мають різні прізвища, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що зміна прізвища відповідає інтересам дитини, позивач не прохала його змінити, прізвище малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , необхідно залишити без змін. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім цього, ч. 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки малолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.11), з [PERSON] слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів слід проводити з дня подачі позову до суду - 26 серпня 2024 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за вимогу немайнового характеру про визнання батьківства. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі в справах про стягнення аліментів. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за вимогу про визнання батьківства, та з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved