Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

21\~жовтня 2024\~року [PERSON] \~через свого\~представника [PERSON] \~в підсистемі\~«Електронний суд»\~ЄСІТС звернулася\~до суду\~із вказаною\~заявою окремого\~провадження,\~відповідно до\~якої просить\~суд встановити\~факт народження\~дитини жіночої\~статі \~ [PERSON] ,\~народженої [INFO] в\~м.\~Горлівка Донецької\~області,\~що знаходиться\~на тимчасово\~окупованій території\~України,\~вказавши матір`ю\~дитини громадянку\~України [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~а батьком\~громадянина України\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~оскільки у\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~не можуть\~здійснити належне\~юридичне оформлення\~реєстрації народження\~дитини за\~законами України\~з огляду\~на подання\~заявником документів,\~що мають\~підтверджувати факт\~народження,\~виданих на\~тимчасово окупованій\~території,\~де органи\~державної влади\~України тимчасово\~не здійснюють\~свої повноваження. Встановлення цього факту необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, остання через канцелярію суду надіслала заяву, в якій просила провести судове засідання за їх відсутності, де також зазначила, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд заяви за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує про заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 293 та п. 7 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає в порядку окремого провадження\~\~справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;\~суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~\~заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Чапаєве Кегичівського району Харківської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Литвяки Лубенського району Полтавської області, перебувають у шлюбі, про що 06 травня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинено актовий запис № 404 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 8-9, 12-13, 16). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України\~«Про особливий\~порядок місцевого\~самоврядування в\~окремих районах\~Донецької та\~Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до\~ст.\~1 Закону України\~«Про особливий\~порядок місцевого\~самоврядування в\~окремих районах\~Донецької та\~Луганської областей»\~від 16.09.2014 тимчасово, на строк, що закінчується через один рік з дня набрання чинності\~Законом України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей", запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (окремі райони Донецької та Луганської областей). Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17.03.2015до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України\~«Про особливий\~порядок місцевого\~самоврядування в\~окремих районах\~Донецької та\~Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Таким чином, м. Горлівка Донецької області розташоване на тимчасово окупованій території України, що є загальновідомою обставиною. Як вбачається з медичного свідоцтва про народження № [NUMBER] , видане 24 вересня 2024 року «державною установою» так званої «днр», [PERSON] , 22 вересня 2024 року об 11:45 год., перебуваючи на 38 тижні вагітності народила в м. Горлівка Донецької області дитину дівчинку, вагою 3\~200 грамів. Також на підтвердження факту народження дитини заявником надано суду свідоцтво про народження, видане «микитівським відділом ЗАГС м. Горлівка державної реєстраційної палати міністерства юстиції» так званої «днр», з якого вбачається, що [INFO] в м. Горлівка Донецької області народилася [PERSON] , батьками якої у свідоцтві про народження зазначаються громадяни України [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6 зворот). Вказані документи підписані кваліфікаційним електронним підписом заявника [PERSON] та надані представником заявника [PERSON] одночасно із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України (а.с. 7). Відповідно до пп. «а» п.п. 2, 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000, підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров`я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до наведеного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території є обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. Неможливість отримати в м. Горлівка Донецької області необхідні документи для реєстрації факту народження дитини виникла у зв`язку із розташуванням цього міста на тимчасово окупованій території України. Факт, який просить встановити заявник, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження. Згідно з ч. 3\~ст.\~317\~ЦПК у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до\~ст. 125 Сімейного кодексу України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, а походження дитини від батька - за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви та встановлення факту народження громадянкою України [PERSON] від шлюбу\~з громадянином\~України [PERSON] дитини жіночої статі [INFO] в м. Горлівка Донецької області України. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду В той же час, суд вважає за необхідне відмовити заявнику в частині зазначення у судовому рішенні імені дитини, оскільки ім`я дитини може бути зазначене батьками безпосередньо під час державної реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Такий висновок узгоджується з частиною другою статті 319 ЦПК України, згідно з якою рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Також на підставі п. 8 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення.

Outcome: partial