Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що 12.06.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який в подальшому 16.07.2007 року було розірвано. Від спільного шлюбу сторони по справі мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається на ІІ курсі Буковинського державного медичного університету на бюджетній основі. [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері. Позивач не в змозі самостійно утримувати спільну з відповідачем доньку, оскільки працює лише на пів ставки в державній лікарні, інших видів доходу не має. У зв`язку з цим позивач разом з донькою опинилися у скрутному матеріальному становищі та донька потребує матеріальної допомоги. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки аліменти у розмірі частки з усіх видів його заробітку до досягнення нею 23 років до закінчення навчання. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2024 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме, стягнути з нього на користь позивача на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/8 частки з його заробітку до досягнення нею 23 років до закінчення навчання. В обґрунтування відзиву зазначає, що викладені в позовній заяві твердження позивача щодо перебування доньки повністю на її утриманні не відповідають дійсності, оскільки відповідач щомісячно та по святам надавав і надає донці фінансову допомогу у вигляді грошових переказів на карту позивача. Після розірвання шлюбу з позивачем у 2007 році, остання звернулася до суд і за рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області на підставі виконавчого листа № 2-473/07 від 15.06.2007 року він сплачував на утримання, неповнолітньої на той час доньки, аліменти. Заборгованості не було і додатково надсилав на утримання доньки гроші на банківську картку позивачки. Після повноліття доньки, відповідач також постійно надсилав і по теперішній час надсилає їй грошові перекази на картку позивача. Зі змісту позовної заяви та додатків невідомо джерело та розмір доходів позивача, розмір її утримання, яке вона надає дочці. Додатки не містять довідки з місця роботи про посаду та розмір зарплати позивача. Позивач не навела аргументи на підтвердження того, що відповідач, має можливість надавати матеріальну допомогу у виді стягнення аліментів в розмірі 1/4 на дитину, яка продовжує навчання. Позовна заява та додатки не містять відомостей про те, чи сплачує донька за навчання, чи отримує стипендію, чи витрачає грошові кошти на дорогу до місця навчання, чи сплачує за користування гуртожитком, або оренду житла у зв`язку з навчанням у закладі, що знаходиться у м. Чернівці, який розмір цих витрат. Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, спрямовані на те, що позивач фактично перекладає обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати їх повнолітню дочку, яка навчається, винятково на нього як батька. За наведених обставин, вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, який позивач просить призначити суд, є надмірним індивідуальним фінансовим тягарем по відношенню до нього, батька дитини. Відповідач, утримає пристарілу непрацездатну матір, [PERSON] , [INFO] , пенсіонерку, яка отримує мізерну пенсію, тяжко хворіє, потребує грошових коштів на лікування. Відповідач має сім`ю, перебуває у цивільному шлюбі, тому несе витрати по утриманню дружини. Вважає, що позивач [PERSON] не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з нього на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки з його заробітку до досягнення нею 23 років до закінчення навчання. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 2), яка в даний час навчається у Буковинському державному медичному університеті на денній формі навчання за держзамовленням, з 01.09.2024 по 31.08.2025, що підтверджується довідкою від 02.09.2024 року №1163 виданою Буковинським державним медичним університетом (а.с. 4) і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України відповідач як батько зобов`язаний утримувати доньку матеріально до досягнення нею 23 річного віку на період навчання, якщо він може таку матеріальну допомогу надавати. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України враховується наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснення у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка навчається в Буковинському державному медичному університеті, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який є особою працездатного віку, військовослужбовець, нещодавно проходив лікування та позовні вимоги визнав частково, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, беручи до уваги той факт, що позивачем не подано суду жодних доказів на підтвердження того, що у відповідача наявні на праві власності, володінні та/або користуванні майно та майнові права, у тому числі рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративні права, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження відповідача, що на його утриманні перебуває мати, оскільки суду не надано відповідних доказів, як і доказів того, що [PERSON] , [INFO] , копія пенсійного посвідчення якої долучено до відзиву дійсно являється матір`ю відповідача. Більш того, отримання матір`ю відповідача пенсії за віком не може слугувати безумовним підтвердженням, що вона перебуває на утриманні відповідача. Також суд не приймає до уваги надані відповідачем копії фіскальних чеків, які ним надані на підтвердження перерахування коштів на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , оскільки з таких не можливо встановити отримувача коштів та призначення даних перерахунків. Враховуючи, що відповідач жодних доказів про своє матеріальне становище суду не надав, а позивач не довела, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути аліменти з моменту звернення до суду в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на місяць, до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 31.08.2025року. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: partial