Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути суму заборгованості за кредитним договором № 959233585, мотивуючи тим, що 30 червня 2021 року відповідач отримав кредит у розмірі 22 000, 00 грн шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0, 13 % в день від суми кредиту за кожний день користування, строком на 30 календарних днів. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв`язку з чим, станом на 09 лютого 2022 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 68 398, 00 грн, яка складається з: 22 000, 00 грн заборгованості за кредитом, 858, 00 грн - проценти за користування кредитом у дисконтний період та 45 540, 00 грн - проценти за користування кредитом після дисконтного періоду. Відповідач у відзиві позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказав, що до матеріалів справи не було надано жодних доказів, які підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів за цим кредитним договором, доказів того, що саме відповідачем було застосовано електронний підпис при підписанні кредитного договору, докази реєстрації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок відповідача. Тобто позивачем, на переконання відповідача, не доведено факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем від позивача будь-яким чином коштів. Проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 858, 00 грн. Всупереч вимогам частини першої, другої, пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець включив у договір із споживачем умови, які є несправедливими, тобто такі умови, які всупереч принципу добросовісності призвели до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: www.moneyveo.ua обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, які були відомі тільки йому (ПІБ, РНОКПП, дату народження, серію та номер паспорту) в тому числі і банківську картку, на яку у подальшому отримав грошові кошти у сумі 22 000, 00 грн, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору. У разі якщо Позичальник не бажає приймати оферту він тисне кнопку «Ні». Після чого він повідомляється про можливість повторно подати заявку на кредит, при цьому позичальник має право змінити істотні умови договору. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 21 листопада 2022 року ухвалою суду від відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду /а. с. 17/. 01 лютого 2023 року заочним рішенням суду позов ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позов задоволено /а. с. 29-30/. 24 січня 2024 року ухвалою суду задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, його скасовано і призначено до розгляду/а. с. 59/. 15 лютого 2024 року до суду надійшов відзив на позов, зареєстрований у суді 16 лютого 2024 року /а. с. 71-116/. 13 березня 2024 року через Електронний суд представник позивача подав до суду відповідь на відзив, зареєстрований 15 березня 2024 року /а. с. 120-153/. 01 квітня 2024 року представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутність представника, позов підтримує і просить задовольнити /а. с. 158-160/. 03 травня 2024 року на підставі розпорядження керівника апарату суду Ліннік Н. В. проведено повторний автоматичний розподіл справи /а. с. 161-162, 163-164/. 19 вересня 2024 року на електронному поштову скриньку суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у відсутність представника. У судове засідання представник позивача, відповідач та / або його представник не з`явилися, враховуючи подані завчасно заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 30 червня 2021 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 22 000, 00 грн шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0, 13 % в день від суми кредиту за кожний день користування, строком на 30 календарних днів. Відповідно до умов договору, з наступного дня після закінчення дисконтного періоду розмір відсотків за користування кредитом складає 2, 30 % в день від суми кредиту за кожний день користування. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у кредит. Правила розміщені на сайті позивача: moneyveo.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою товариства до укладання договору. Згідно з пунктом 4.1 договору, невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника: moneyveo.ua. Відповідно до умов розділу 3 Правил відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті позивача добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 22 000, 00 грн відповідачеві (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Сторонами було укладено договір приєднання відповідно до частини першої ст. 634 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Оскільки, відповідачем порушувалося зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, то станом на 09 лютого 2022 року за ним обраховується прострочена заборгованість за тілом кредиту на суму 22 000, 00 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом у Дисконтний період - 858, 00 грн та 45 540, 00 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом після Дисконтного періоду. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним та пеня за прострочення виконання зобов`язання із своєчасного повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним підлягає стягненню з відповідача. Доводи сторони відповідача не спростовують обставин, підтверджених належними доказами, на які посилається позивач як на підставу позову. Відповідно, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved