Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

у квітні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також, позивач просить збільшити розмір аліментів, стягнутих згідно з рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 31.10.2016 з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON] з 500 грн. до 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15 лютого 2014 року. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 08.08.2016 шлюб між сторонами було розірвано. Дитина залишилась проживати з матір`ю. Також, рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 31.10.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно. Проте, батько із сином не спілкується, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком. Він проживає у м. Сватове Луганської області. Крім того, 17 серпня 2018 року позивач уклала шлюб з [PERSON] . Вітчим виховує [PERSON] з двох років. [PERSON] називає вітчима батьком. Дитина перебуває на повному утриманні матері та [PERSON] . На даний час дитина потребує значно більших матеріальних коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, відвідування необхідних гуртків, розвитку тощо. Розмір аліментів, що визначений рішенням Сватівського районного суду Луганської області в сумі 500 грн. на даний час не відповідає вимогам, що потребує дитина. У зв`язку з цим, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] та збільшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання сина до 2000 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача та просив суд прийняти рішення з урахуванням якнайкращих інтересів дитини. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15 лютого 2014 року, який розірвано рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2016 року (а.с. 19, 27). [PERSON] народився [INFO] в м. Сватове Луганської області; його батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області 10 липня 2014 року (а.с. 21). Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 31 жовтня 2016 року у справі № 426/10076/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.09.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 28). 17 серпня 2018 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , видане Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 17 серпня 2018 року (а.с. 20). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 22.08.2019 № 13075 та № 13078, виданих Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17, 22). Відповідно до договору дарування квартири від 14.08.2019 позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 23, 24). Право власності підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2019 (а.с. 25). [PERSON] працює на посаді сестри медичної поліклінічного відділення в КНП «Чернігівська центральна районна лікарня» з 01.08.2022, має стабільну заробітну плату (а.с. 38,39). Як убачається з відповіді на адвокатський запит № 21/03-4 від 21.03.2024, Чернігівський дошкільний навчальний заклад № 65 Чернігівської міської ради повідомляє, що вихованням дитини - [PERSON] займається мати, батько дитину не приводив і не забирав сина із садочка, з вихователями не спілкувався, на території ДНЗ не з`являвся (а.с. 29). Відповідно до довідки Загальноосвітньої спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів фізико-математичного профілю № 12 м. Чернігова від 20.03.2024 № 109, [PERSON] , [INFO] навчається у 4-Б класі. Проживає разом з матір`ю, вітчимом і молодшою сестрою за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] виховує мати та вітчим [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] проживає у м. Сватове Луганської області, участі у вихованні дитини не приймає, з учителями не спілкується, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчальними справами сина (а.с. 30). Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 26.03.2024 № 01.14/262, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в електронній системі та перебуває під наглядом лікаря-педіатра з 2019 року; загальний стан дитини задовільний (а.с. 33) Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] , підписана з лікарем-педіатром [PERSON] через законного представника - мати [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська центральна районна лікарня» від 16.04.2024 № 485, у період з 23.11.2023 по 05.12.2023 [PERSON] лікувався в педіатричному відділенні. Дитина поступила у супроводі матері [PERSON] , батько [PERSON] сина не відвідував, лікуванням не займався, станом його здоров`я не цікавився (а.с. 35). Згідно з повідомленням Чернігівського районного управління поліції ГУ НП в Чернігівській області від 23.03.2024 місцезнаходження [PERSON] не встановлено (а.с. 40). Відповідно до розрахунку по сплаті аліментів Сватівського відділу державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області, станом на 01.04.2024 заборгованість за виконавчим листом № 426/10076/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів становить 90211 грн. 44 коп. (а.с. 36, 37). Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, своїм висновком, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 405 від 27 червня 2024 року, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також у висновку зазначено, що дитина під час бесіди повідомила, що батьком він хотів би називати свого вітчима [PERSON] , бо з рідним батьком не бачився понад два роки, він не вітає його зі святами, не дарує подарунки, не телефонує. Також у висновку зазначено, що 31 травня 2024 року на електронну адресу [PERSON] надійшла заява від [PERSON] , в якій останій повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до його сина [PERSON] . Допитані у судовому засіданні в якості свідків батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] суду підтвердили факт ухилення відповідача від виконання батьківських прав та повідомили, що вихованням та забезпеченням дитини займається його мати та відчим. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пункту 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких підстав, враховуючи, що наявними у справі доказами доведено, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно нього. Крім того, статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містяться у статті 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту вказаної норми вбачається, що на отримання аліментів на дитину мають право один з батьків або інші законні представники дитини, з якими вона проживає. Розмір аліментів, які на даний час стягуються з відповідача, в умовах збільшення прожиткового мінімуму на дитину, рівня цін на продукти та одяг і т.п., є недостатнім для матеріального утримання дитини та є навіть меншим за мінімальний розмір прожиткового мінімуму визначеного законом для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що законом покладено на обох батьків обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини і на даний час розмір аліментів, який сплачує відповідач згідно рішення суду є недостатнім та меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, суд, з метою як найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за можливе збільшити розмір аліментів, стягнувши їх у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Проте, оскільки згідно ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а тому суд не стягує аліменти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просить позивач. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved