Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

У липні 2024 року представник позивачів [PERSON] , представляючи інтереси позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивачів мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної їй 1/4 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після її смерті прийняли як спадкоємці першої черги за законом син [PERSON] та дочка [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно спадкоємцям було відмовлено, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутній правовстановлюючий документ на будинок, а також у зв`язку з тим, що померла офіційно не зареєструвала свого права власності, а сам будинок відносився до типу колгоспних дворів, і на даний час змінити статус двору неможливо. Одночасно роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав у судовому порядку. Саме тому представник позивачів просив визнати: - за [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку\~\~ [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; - за [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; - за [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку\~\~\~ [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору, та на 1/8 частини цього ж будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - за [PERSON] право власності на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 10 липня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивачі та представник позивачів [PERSON] не з`явилися, представник позивачів надіслав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачів та представника позивачів. Представник відповідача Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання сільський голова надіслав до суду заяву, у якій указав, що Макіївська сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~\~\~\~ установлено,\~\~\~\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] належало до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією виписки з погосподарської книги № 67 від 18 березня 2024 року (а. с. 7). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. У 1995 році [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим їй присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 9).\~ Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок, що підтверджується копією довідки КП «Носівське БТІ» Носівської міської ради Чернігівської області № 67 від 29 лютого 2024 року (а. с. 6). [INFO] в с. Коломійцівка Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] ,\~\~\~ що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 60-61). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 8). [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 14, на звороті) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 14). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 97/2023, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 59). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] спадщину після її смерті прийняли син [PERSON] та дочка [PERSON] , подавши до нотаріальної контори у визначений законодавством шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Чоловік померлої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини у визначений законодавством шестимісячний строк, про що подав відповідну заяву. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (на 1/2 частини кожен) (а. с. 55-58). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що представник позивачів звертався до Носівської державної нотаріальної\~\~\~ контори з метою оформлення спадкових прав після померлої\~ [PERSON] на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] . Нотаріус відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частки зазначеного будинку кожному у зв`язку з тим, що будинок належав до типу колгоспного двору, а з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону Україи «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, у спадкоємців відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Киреєвої Л.М. № 456/02-31 від 1 травня 2024 року (а. с. 12). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, з прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових\~ прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснює державний реєстратор, але відповідно до вищевказаного Закону та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно, яким, у тому числі, є і майно колгоспного двору і, відповідно, державний реєстратор не може зареєструвати за позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на 1/4 частини вищевказаного будинку за кожним як за членами колишнього колгоспного двору. Отже, їх право власності підлягає визнанню в судовому порядку.\~ Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 72,9 кв. м, житлова площа 24,9 кв. м (а. с. 15-17). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією АТ «Таскомбанк» від 5 липня 2024 року (а. с. 4). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved