Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

08 липня 2024 року адвокат Мініх І.М. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання прав власності в порядку спадкування та просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 3.8567 га кадастровий номер 6824281700:04:028:0028 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського р-н., Хмельницької обл., яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-738. В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2021 року, після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом. Будучи спадкоємцем за заповітом, після смерті матері, [PERSON] звернулася до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення її спадкових прав за заповітом, однак їй було відмовлено в оформлені спадкових прав у зв`язку із тим, що згідно матеріалів спадкової справи відсутні відомості про те, чи підпадає інша спадкоємиця за законом під ст.1241 ЦК України, а також було повідомлено, що з нею є спір. Тому, [PERSON] змушена звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав. 17 липня 2024 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області відкрито загальне позовне провадження у справі та вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавала, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за її відсутності. Представник позивача адвокат Мініх І.М. в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, однак подала до суду клопотання згідно якого позов підтримує та просить задовольнити, розгляд справи здійснити без участі позивача та її представника. Не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду та копія позовної заяви з додатками разом із судовою повісткою про день, час та місце розгляду справи судом, які призначені на 02 жовтня 2024 року і 29 жовтня 2024 року надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача, були повернуті до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Судом встановлено, що [INFO] в м.Старокостянтинові, Хмельницького р-н., Хмельницької обл., померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом посвідченим державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Макаренко Т.Г. 04 листопада 2016 року зареєстрованим в реєстрі за №1-1706, до складу якої увійшла: земельна ділянка, площею 3,8567 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824281700:04:028:0028, що розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, яку померла заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6824281700:04:028:0028, підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-738, спадкова справа №25/2011. [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , звернулася до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення її спадкових прав за заповітом на земельну ділянку площею 3.8567 га кадастровий номер 6824281700:04:028:0028 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веснянської сільської ради Старокостянтинівського р-н., Хмельницької обл., яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-738, спадкова справа №25/2011. Однак, згідно відповіді на звернення №883/02-14 від 19.06.2024 року [PERSON] державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т. було відмовлено в оформленні її спадкових прав за заповітом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із тим, що згідно матеріалів спадкової справи відсутні відомості про те, чи підпадає інша спадкоємиця за законом під ст.1241 ЦК України, а також було повідомлено, що з нею є спір. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За правилами ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1\~ст. 1272 ЦК України\~передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Якщо спадщину не прийняв спадкоємець за заповітом, застосовується норма ч.1 ст.1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну (п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», далі\~ постанова № 7). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Враховуючи, те що земельну ділянку [PERSON] за життя набула у встановленому законом порядку, її право власності підтверджено належними та допустимими доказами, однак один із спадкоємців за законом окрім позивача є ще і [PERSON] , щодо якого неможливо встановити намір спадкування, а саме відсутня відомості про те, чи підпадає інша спадкоємиця за законом під ст.1241 ЦК України, тому суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування за заповітом належить визнати право власності на вказану земельну ділянку. За таких обставин, враховуючи, що наявні достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки за позивачем та враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд

Outcome: approved