Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

28.03.2024 року директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Мостовенко О.І. звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області засобами поштового зв`язку «Укрпошта» із позовною заявою (отримана та зареєстрована судом 05.04.2024 року), в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0961816606/1 від 07.11.2020 року в сумі 60877, 00 грн.; стягнути судові витрати в розмірі 3028, 00 грн.; стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 17 000, 00 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07.11.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] (далі - позивач), на підставі Заявки-анкети №3329316 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору, шляхом підписання електронним підписом, було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0961816606/1 (далі - договір). Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 5000 грн. строк користування кредитом 5 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. В подальшому, 16.12.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 16.12.2021, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики № 0961816606/1 від 07.11.2020 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] . В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - відповідач), відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором позики № 0961816606/1 від 07.11.2020 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача станом на 15.03.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості, становить 143 600, 00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5000, 00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 138 600, 00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість в загальному розмірі 60 877, 00 грн., з яких: 5000, 00 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 55 877, 00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Ухвалою суду від 19.04.2024 року матеріали цивільної справи передано на розгляд за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.60). Ухвалою суду від 11.06.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с.65-66). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся належним чином про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 листопада 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0961816606/1 (далі - договір) (а.с. 4, 5,6). Вказаний договір складається із заявки-анкети на отримання кредиту № 3329316, пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0961816606/1 від 07.11.2020 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети № 3329316 від 07.11.2020 року, акцепта оферти від 07.11.2020 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0961816606/1 від 07.11.2020 року та отримання кредиту згідно заявки - анкети №3329316 від 07.11.2020 року. До позову додано роздруківку ТОВ «ІНФІНАНС» Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» (далі - Правила) (а.с.7-20). Згідно умов кредитного договору відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 5000, 00 грн. Строк користування кредитом - 5 днів. Строк дії договору - 3 роки. Відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 437,50 грн., за умови належного виконання умов та відсутності пролонгації. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими правилами. Номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується у випадках передбаченими Правилами. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 875,00 грн., при використанні номінальної відсоткової ставки. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, при використанні номінальної відсоткової ставки. Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору. Максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов договору. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 875,00 грн., за умови неналежного виконання умов договору. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5%, за умови неналежного виконання умов договору. Вказаний договір підписано відповідачем [PERSON] аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «1q7r8f», відправленого у смс-повідомленні на вказаний позичальником номер мобільного телефону [NUMBER] , про що свідчить довідка ТОВ «ІНФІНАНС» про ідентифікацію (а.с.20 зворот). На виконання умов кредитного договору, кредитні кошти, які надані відповідачу кредитором були перераховані на картку [NUMBER] в розмірі 5000 грн. (а.с.21). 16.12.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №16-12/21, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №0961816606/1 від 07.11.2020 року (а.с.26-28). Відповідно до Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді за договором факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 року, та Реєстру боржників до договору факторингу №16-12/21 від 16.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №0961816606 в розмірі 75 350, 00 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 70 350, 00 грн. - заборгованість по процентам (а.с.25, 31). 01.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір факторингу №10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором №0961816606/1 від 07.11.2020 року (а.с.32-35). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №0961816606 в розмірі 143 600, 00 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 138 600, 00 грн. - заборгованість по процентам (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] має загальну заборгованість за договором станом на 15.03.2024 року у розмірі 143 600, 00 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 138 600, 00 грн. - заборгованість по процентам. Загальна сума погашень за договором (до 15.03.2024 року складає 0 грн. (а.с. 24). Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки встановлені договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ст. 1049 ЦК України. Судом встановлено, що після відступлення права вимоги відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу за укладеним договором для погашення заборгованості ні на рахунки первісного, ні на рахунки нового кредитора, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість перед новим кредитором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за укладеним кредитним договором в загальному розмірі 5 875 грн. Однак позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 60 877, 00 грн., з яких: 5 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 55 877, 00 грн. - заборгованість по процентам. Щодо суми нарахованої заборгованості, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 7.1 та п. 7.2.2 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» (далі - Правила), первинний строк користування кредитом в рамках Фінансового кредиту, встановлений Сторонами у відповідному договорі фінансового кредиту може бути пролонгований на строк, що відповідає кількості днів, на яку було первинно видано кредит та який вказаний при оформленні відносин між сторонами в договорі. Пролонгація здійснюється в разі якщо позичальником повністю сплачено нараховані проценти, за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність умовам укладеного з відповідачем договору №0961816606/1 від 07.11.2020 року. За умовами кредитного договору строк кредитування становить 5 днів, починаючи з 07.11.2020 року по 11.11.2020 року. Про такий висновок свідчить й сама підписана сторонами заявка-анкета на отримання кредиту № 3329316, у якій відповідач просив надати кредит в розмірі 5000, 00 грн. строком на 5 днів за відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом та відсотковою ставкою 3,5% за один день користування кредитом, за умови неналежного виконання умов договору. Належних доказів того, що відповідач, як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, до матеріалів позову не додано. За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування відбулася пролонгація кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 875 грн. Щодо позовних вимог ТОВ «Коллект центр» в частині стягнення відсотків за договором позики, суд виходить з наступного. Відповідно до 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 07.11.2020 року по 11.11.2020 року. Починаючи з 12.11.2020 року первісний кредитор не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Вимоги у порядку ст. 625 ЦПК України позивачем заявлено не було. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти, нараховані за період з 07.11.2020 року по 11.11.2020 року, беручи до уваги розмір процентної ставки у розмірі 3,5 % на день, за умови неналежного виконання умов договору, оскільки він дійсно не здійснив жодного платежу на виконання умов кредитного договору в частині повернення коштів, що становить 875, 00 грн. (5000 х 3,5% ? 100 % х 5). З огляду на наведені вище правові норми та встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000, 00 грн. та нарахованими відсотками в сумі 875, 00 грн., а всього 5 875, 00 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0961816606/1 від 07.11.2020 року в розмірі 5 875, 00 грн., яка складається із: 5 000 грн. - заборгованість по процентам. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно наявних в справі доказів ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 грн. та судові витрати у виді судового збору в розмірі 3 028 грн., які документально підтверджені квитанціями про сплату судового збору (а.с.55), договором №02-01/2023 про надання правничої допомоги від 02.01.2023 року, платіжною інструкцією, витягом з Акту про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 (а.с. 49 зворот -54). При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial