Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

17 квітня 2024 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , територіальної громади м. Хмельницького Хмельницької міської ради, [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Час будувати», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління архітектури та містобудування ХМР, Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просять здійснити виділ в натурі 12/200 частки [PERSON] та 11/500 частки [PERSON] із спільної часткової власності у будинку [ADDRESS] , згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі в окрему одиницю об`єкта нерухомого майна; визнати за ними право спільної сумісної власності на виділене майно, а саме житлове приміщення, яке складається із 12/200 та 119/500 часток у вказаному житловому будинку, як окреме єдине ціле (1/1) та визнання 149/500 частки житлового будинку [ADDRESS] окремим домоволодінням з присвоєнням нової адреси. В обґрунтування позову вказують, що вони є співвласниками житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іншими співвласниками є відповідачі. В добровільному порядку сторонам не вдалось досягти згоди про виділ часток у спільному майні, у зв`язку із чим позивачі звернулись до суду. 19.04.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 27.05.2024 року від відповідачів надійшов відзив на позов, проти позовних вимог заперечують в повному обсязі, вказують, що правовий режим багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] підпілля, не передбачає можливості виділу об`єктів нерухомості, без здійснення процедури переведення багатоквартирного будинку в категорію будинків індивідуального житлового (садибного) типу. Будинок, в якому знаходяться квартири сторін по [ADDRESS] включений до реєстру об`єктів, які становлять національну, культурну та історичну цінність, і знаходяться під охороною держави. Вважають, що виведення позивачами своєї частки нерухомості в зазначеному приміщенні з-під обмежень які встановлюються для об`єктів культурної спадщини, зокрема, через присвоєння виділеному об`єкту нової (окремої) адреси, надасть можливість позивачам фактично без обмежень здійснювати в будинку по [ADDRESS] подальші будівельні, ремонті роботи або навіть реконструкцію приміщення, виключно для збільшення економічної вартості приміщення (для комерційної чи іншої потреби) без жодного врахування необхідності збереження аутентичного об`єкта культурної спадщини міста Хмельницький для майбутніх поколінь у відповідності до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини». Зазначають також,\~що приміщення,\~яке наразі\~перебуває у\~приватній власності\~позивача [PERSON] \~та іншого\~приміщення яке\~перебуває у\~спільній частковій\~власності позивачів,\~об`єднане (одне)\~приміщення спільної\~сумісної власності\~позивачів,\~без жодного\~розподілу часток\~права власності\~або пояснення\~зміни/перерозподілу\~власності на\~користь одного\~з позивачів, внаслідок такого перерозподілу необгрунтовано буде збільшено частку [PERSON] . Просять відмовити в позові в повному обсязі та стягнути з позивачів судові витрати. Ухвалою суду від 28.05.2024 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Департамент інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації. 06.09.2024 року справу призначено до слухання по суті. Представник позивачів, адвокат Кармаліта Т.В., в судовому засіданні позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі, вказує, що позивачі хочуть виділити належні їм частки та об`єднати їх в одну, а відзив є необґрунтованим, оскільки позивачі мають право об`єднати квартири і використовувати їх як окремий об`єкт. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , а також представник відповідачів, адвокат Худняк В.А., в судовому засіданні заперечили щодо позовних вимог, вважають їх безпідставними та необґрунтованими, вказують, що будинок відноситься до культурної спадщини. Просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також стягнути з позивачів понесені витрати на правничу допомогу, докази про які будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення. Представник третьої особи, Управління архітектури та містобудування ХМР, [PERSON] проти позовних вимог заперечила, просила відмовити у задоволенні позову. Представники третьої особи, Департаменту інформаційної діяльності, культури, національностей та релігій Хмельницької обласної державної адміністрації, [PERSON] та [PERSON] , проти позову заперечили, вказали, що у випадку задоволення позову, існує пряма загроза цілісності культурної спадщини. Спірний будинок підлягає охороні, а тому просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини та правовідносини. Так, в обґрунтування позову, [PERSON] та [PERSON] вказують, що їм на праві спільної сумісної власності належить 12/200 частини одноповерхового будинку по [ADDRESS] . Також, на праві приватної власності [PERSON] належить 178/1000 частки того ж самого одноповерхового будинку по [ADDRESS] . Вказане майно вона набула у власність на підставі договору міни від 06.07.2015 р., де вказано, що [PERSON] та [PERSON] здійснили обмін квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] . Вказані об`єкти нерухомості, раніше перебували на балансі Житлово- експлуатаційної контори № [NUMBER] , як квартири за номером [ADDRESS] та за номером 1. Квартира [ADDRESS] має загальну площу 28,9 кв.м, квартира [ADDRESS] має загальну площу 42, 7 кв.м. За заявами позивачів в 2014 та в 2015 роках на підставі рішення виконавчого комітету ХМР від 28.08.2014 р. №597 та від 09.10.2015 р. № 709 вказані квартири були зняті з балансу ЖЕК № 2 та підписані акти приймання-передачі, де вказано, що позивачі як власники будинку самостійно проводять всі роботи пов`язані з експлуатацією будинку та прибудинкової території. 27.12.2016 року позивачі зареєстрували вказані об`єкти нерухомості як частки від загальної площі всього будинку. Весь будинок, який розташований по [ADDRESS] має загальну площу 239,5 кв.м. Співвласниками вказаного одноповерхового квартирного будинку являються відповідачі по справі, а саме: власники квартири [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці квартири в кожного; власник квартири [ADDRESS] - [PERSON] , власник квартири [ADDRESS] - ТОВ «Час будувати»; власник приміщення розміром 37,5 кв.м - територіальна громада міста Хмельницького ХМР. Оскільки сторони не можуть дійти згоди, щоб виділити в натурі частки кожного у вказаному будинку, позивачі звернулись із даним позовом. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, розмір частки позивача [PERSON] у об`єкті житлової нерухомості, у житловому багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , становить 12/200 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33249632 від 28.12.2016 року. Розмір частки позивача [PERSON] у об`єкті житлової нерухомості, у житловому багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] , становить 12/200 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33249632 від 28.12.2016 року, та 178/1000 - на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33250221 від 28.12.2016 року. Підставами для державної реєстрації від 27.12.2016 року часток як [PERSON] , так і [PERSON] були рішення виконкому Хмельницької міської ради № 709 від 09.10.2015 року та № 597 28.08.2014 року з відповідними Актами приймання-передавання. Згідно вказаних рішень та Актів ЖЕКу №2 надавався лише дозвіл на зняття з балансу і відповідного припинення технічного обслуговування кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] . У вказаних рішеннях виконкому не згадується про надання дозволу або прийняття рішення про переведення багатоквартирного (п`ятиквартирного) будинку [ADDRESS] підпілля, в житловий будинок індивідуального (садибного) типу, що в подальшому могло б слугувати підставою для виділення часток. А тому реєстрація об`єктів нерухомості [PERSON] та [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] , без зазначення (ідентифікації) їх квартир як цілої одиниці, є такою, що не відповідає вимогам закону. Крім зазначеного, факт існування та експлуатації в 2015 році частини приміщення площею 42.7 кв.м. саме як квартири [ADDRESS] підпілля (а не частини садового будинку) підтверджується договором міни, зареєстрованим за № 5079 від 06.07.2015 року. В 2018\~році на\~виконання рішення\~виконкому Хмельницької\~міської ради\~№ 422\~від 30.05.2018\~року та\~рішення сесії\~Хмельницької міської\~ради №\~35\~від 04.07.2018\~року всі\~багатоквартирні житлові\~будинки міста\~Хмельницький були\~списані з\~балансу обслуговуючих\~комунальних підприємств. Проте, таке зняття з балансу не є підставою для припинення існування багатоквартирних житлових будинків і їх автоматичне переведення в житлові будинки садибного типу без дотримання процедури такого переходу. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] отримано в КП «УМК «Проскурівська» (правонаступника ЖЕК №2) довідку № 190 від 14.05.2024 року, відповідно до якої зазначається, що увесь будинок за адресою: [ADDRESS] був знятий з балансу ЖЕК №2 згідно рішення виконкому Хмельницької міської ради № 422 від 30.05.2018 року. Водночас наявність такої довідки не дає відповідачам [PERSON] та [PERSON] , як і іншим сторонам в справі, здійснити державну реєстрацію належних їм квартир як окремих часток в житловому будинку садибного типу, без дотримання відповідної процедури переведення будинку з багатоквартирного в житловий будинок садибного типу. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~позивачами не\~долучено належних\~та допустимих\~доказів щодо\~переведення будинку\~квартирного типу\~в індивідуальний\~житловий будинок\~садибного типу. Більшість власників квартир зазначеного будинку на законних підставах, продовжують здійснювати експлуатацію свого житла саме як окремих об`єктів (квартир) в складі багатоквартирного (п`ятиквартирного) житлового будинку. Більше того, будинок, в якому знаходяться квартири сторін у справі, по [ADDRESS] включений до реєстру об`єктів, які становлять національну, культурну та історичну цінність, і знаходяться під охороною держави. Так, будівля по [ADDRESS] наказом Управління культури, туризму і курортів Хмельницької ОДА від 15.09.2010 № 241 внесена до Переліку об`єктів культурної спадщини та набула правового статусу щойно виявленого об`єкту культурної спадщини за видом «архітектура». Зазначені обставини обґрунтовано підтверджуються належними та допустимими доказами, які долучено до матеріалів справи. Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Виходячи із аналізу ст. ст. 331, 351, 357, 379, 380 ЦК України, вбачається що правовий режим багатоквартирного будинку відрізняється від індивідуального жилого будинку садибного типу. Відповідно, виділяють такі основні види житлових будинків відповідно до проектів будівництва: одноповерхові, мансардні, двоповерхові і триповерхові, окремо споруджені або зблоковані (будинок має кілька квартир з окремими виходами на подвір`я); малоповерхові (до 5 поверхів) і багатоповерхові (більше 5 поверхів) будинки. Відповідно до підрозділу 2 розділу І Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яку затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 виділяють: будинок квартирного типу - одноповерховий або багатоквартирний житловий будинок, у якому квартири є окремими об`єктами нерухомого майна; будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень. Відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відтак, об`єкти нерухомого майна, такі як квартира у будинку квартирного типу та індивідуальний житловий будинок, є різними за типом об`єктами, що не можуть існувати одночасно. У випадку, коли об`єктом цивільних прав є індивідуальний житловий будинок, то щодо цього будинку виникають права та обов`язки. Якщо об`єктом цивільних прав є квартира, то саме квартира, як частина від цілого, є самостійним об`єктом цивільних прав. Водночас, сам житловий будинок, у якому є самостійні об`єкти цивільних прав, не може бути об`єктом цивільного обороту. В частині другій статті 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності лише спільного майна багатоквартирного будинку. Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» установлено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користуванні (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. У положеннях ч.І ст. 356 ЦК України законодавець чітко визначає поняття «спільна часткова власність» як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Згідно із ч. 2. статті 383. ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Так, відповідно до частини 2 статті 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Також виходячи із аналізу ст. ст. 331, 351, 357, 379, 380 ЦК України, підставами для переведення окремих квартир малоповерхового житлового будинку із окремими земельними ділянками та виходами на них у індивідуальний житловий будинок можуть бути: проведення у встановленому законодавством порядку реконструкції малоповерхового житлового будинку із створенням (поділом) на індивідуальні житлові (садибні) будинки; проведення у встановленому законодавством порядку реконструкції квартири малоповерхового житлового будинку із створенням індивідуального житлового (садибного) будинку. Відповідно до ст. ст. 22, 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки має здійснюватися відповідно до визначених або встановлених режимів використання, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. Режими використання пам`ятки визначаються науково-проектною (науково-дослідною) документацією, що складається за результатами проведених досліджень. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини», будівельні, меліоративні, шляхові та інші роботи, що можуть призвести до руйнування, знищення чи пошкодження об`єктів культурної спадщини, проводяться тільки після повного дослідження цих об`єктів за рахунок коштів замовників зазначених робіт і за наявності письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації. Відповідно до ч. 2 статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 16 ч.1 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд не встановив порушення прав позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо користування чи розпорядження належною їм власністю. На підставі вищевикладеного, із врахуванням тих обставин, що правовий режим багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] підпілля, не передбачає можливості виділу об`єктів нерухомості, без здійснення процедури переведення багатоквартирного будинку в категорію будинків індивідуального житлового (садибного) типу, то позовні вимоги щодо виділу в натурі 12/200 частки [PERSON] та 11/500 частки [PERSON] із спільної часткової власності у будинку [ADDRESS] , визнання за ними права спільної сумісної власності на виділене майно та визнання 149/500 частки житлового будинку [ADDRESS] окремим домоволодінням з присвоєнням нової адреси, є такими, що не підлягають до задоволення. Більше того, під час слухання справи судом було встановлено, що будинок, в якому знаходяться квартири сторін по [ADDRESS] включений до реєстру об`єктів, які становлять національну, культурну та історичну цінність, і знаходяться під охороною держави, а тому задоволення позовних вимог буде суперечити вимогам чинного законодавства. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема, сплачена за подачу позову сума судового збору залишається за позивачами. В свою чергу відповідачі не позбавлені права звернутись до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу з позивачів на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки представником відповідачів зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

Outcome: dismissed