Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач в жовтні 2023 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 20.07.2006 року між [PERSON] та Акціонерним Поштово-Пенсійним Банком «Аваль» було укладено кредитний договір № 014/2571/74/40695 відповідно до умов якого, позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 25 000 доларів США. Для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, 20.07.2006 року між [PERSON] та Акціонерним Поштово-Пенсійним Банком «Аваль» було укладено іпотечний договір № 11998/2571/322904, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу,Соколовим О.Є., та зареєстрований за реєстровим номером 1286. Згідно з умов договору Іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, було передано наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] , загальною площею 28,70 кв.м., житл.пл.13,20 кв.м. Відповідно до висновку про вартість нерухомого майна від 15.09.2023 року проведеного ТОВ «Бюро Оцінок» вартість квартири [ADDRESS] , загальною площею 28,70 кв.м., житл.пл. 13,20 кв.м. становить 1176000 грн. 17.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року та договором іпотеки № 11998/2571/322904, згідно до якого, право грошової вимоги за Кредитним договором та договором іпотеки перейшло до АТ «Оксі Банк». В той же день, 18.11.2022 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року та договором іпотеки № 11998/2571/322904, згідно до якого, право грошової вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, за Кредитним договором, утворилась заборгованість. Згідно з додатку 1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.02.2022 року, розмір заборгованості, на день відступлення права вимоги, складає 40 077,17 дол. США, що станом на дату відступлення права вимоги, 17.02.2022 року, згідно до курсу НБУ склало 1125940 грн. 04 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 11 282,63 дол. США, прострочена заборгованість за кредитом - 9465,41 дол.США, заборгованість по процентам - 13,65 дол. США, прострочена заборгованість по процентах - 19315,48 дол. США. Зазначають, що Розділ 5 Договору Іпотеки надає право ТОВ «Діджи Фінанс» зареєструвати право власності за собою, або продати від свого імені наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,70 кв.м., житл.пл. 13,20 кв.м. У зв`язку з тим, що після укладення договору відступлення прав вимоги від 17.02.2022 року розмір заборгованості на день відступлення права вимоги, складав 40 077,17 доларів США, що станом на дату відступлення права вимоги, 17.02.2022, згідно з курсом НБУ складало 1125940 грн. 04 коп., та наразі не є погашена, ТОВ «Діджи Фінанс», як кредитор та іпотекодержатель, звертається до суду з даним позовом та просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року в розмірі 40 077,17 дол. США, що станом на дату відступлення права вимоги, згідно до курсу НБУ склало 1125940,04 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - житлову квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,70 кв.м., житл.пл. 13,20 кв.м., та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження»; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 10.01.2024 розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. Від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. В своєму відзиві відповідач не заперечувала укладення з Банком спірного кредитного договору та договору іпотеки, однак у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань щодо кредитного договору № 014/2571/74/40695 від 20 липня 2006 року, 12 травня 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за вказаним договором. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2015 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року у сумі 22450,94 долари США, що еквівалентно в національній валюті гривні станом на 19.01.2015 року 354898, 56 грн. та пеню за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 57 348 грн. 10 коп., судові витрати 3654 грн. 28.12.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано оригінал виконавчого листа за вищевказаним судовим рішенням. Також, в квітні 2018 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 357/6558/15-ц виданий Білоцерківським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року, проте ухвалою суду від 20.04.2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа - відмовлено. 12 травня 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, чим кредитор змінив умови основного зобов`язання щодо строку його дії, періодичність платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом і відповідно з цього часу мав можливість звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому ТОВ «Діджи Фінанс» звернувшись в кінці 2023 року до суду із позовом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, пропустив загальний строк позовної давності без поважних причин. Просили суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Від позивача надійшли заперечення на відзив в яких посилаються на те, що позивач є новим кредитором за договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року, а також Новим Іпотекодержателем за договором іпотеки № 11988/2571/322904 з 18.11.2022 року. Зазначали, що за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, зобов`язання не припиняється, а тому можна зробити висновок, що пропущення строку не може бути підставою для припинення зобов`язання. Просили врахувати висновок Великої палати Верховного Суду від 28.03.20218 року у справі № 444/9519/12, який узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17 та задовольнити позов. По справі проведено підготовче засідання 13.03.2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов просив задовольнити. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представника відповідача дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. 20.07.2006 року між [PERSON] та Акціонерним Поштово-Пенсійним Банком «Аваль» було укладено кредитний договір № 014/2571/74/40695 відповідно до умов якого, позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 25 000 доларів США. Для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, 20.07.2006 року між [PERSON] та Акціонерним Поштово-Пенсійним Банком «Аваль» було укладено іпотечний договір № 11998/2571/322904, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу,Соколовим О.Є., та зареєстрований за реєстровим номером 1286. Згідно з умов договору Іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, було передано наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] , загальною площею 28,70 кв.м., житл.пл.13,20 кв.м. Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору іпотечний договір укладено строком на 240 місяців до 20 липня 2026 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12 % річних. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У статті 33 Закону передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. В ході розгляду справи встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2015 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року у сумі 22450,94 долари США, що еквівалентно в національній валюті гривні станом на 19.01.2015 року 354898, 56 грн. та пеню за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 57 348 грн. 10 коп., судові витрати 3654 грн. Як убачається з судового рішення достроково стягнута заборгованість станом на 19.01.2015 року складається з заборгованості за кредитом - 20 748, 04 долари США (що еквівалентно 327 979,56 грн.), заборгованість по сплаті відсотків - 1702,90 доларів США (що еквівалентно 26919 грн.), пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 3627,85 дол. США (що еквівалентно 57 348,10 грн.). Також, в квітні 2018 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 357/6558/15-ц виданий Білоцерківським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року, проте ухвалою суду від 20.04.2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа - відмовлено. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ч.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушення, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку з боржника про що свідчить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2015 року. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги Банку. А тому, суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі чи-то не виконує, не є підставою для нарахування процентів, адже звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тому положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками за кредитним договором є безпідставними. Як вбачається з постанови від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) для формування єдиної судової практики при розгляді справ зазначеної категорії Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного Верховним Судом України 23 вересня 2015 року в постанові у справі № 6-1206цс15. Зазначеною постановою було розтлумачено положення ЦК України таким чином, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняло правовідносин сторін кредитного договору. Також не звільняло боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляло кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів, передбачених умовами договору та ЦК України. Велика Палата Верховного Суду вважає, що, звертаючись із позовом про дострокове стягнення у повному обсязі за кредитним договором тіла кредиту, заборгованості за процентами та пені, кредитор змінив умови кредитного договору щодо строку його дії, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно на погашення такої заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо в рішенні суду вказана заборгованість за кредитним договором у повному обсязі (дострокове стягнення), то невиконання такого рішення не зумовлює виникнення у кредитора права на стягнення процентів та пені, передбачених кредитним договором. У кредитора (стягувача) виникає право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 17.02.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року та договором іпотеки № 11998/2571/322904, згідно до якого, право грошової вимоги за Кредитним договором та договором іпотеки перейшло до АТ «Оксі Банк». В той же день, 18.11.2022 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 014/2571/74/40695 від 20.07.2006 року та договором іпотеки № 11998/2571/322904, згідно до якого, право грошової вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається про заборгованість за кредитним договором в розмірі 40 077,17 дол. США, що станом на дату відступлення права вимоги, 17.02.2022 року, згідно з курсом НБУ склала 1125 940 грн. 04 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 11 282,63 дол. США, прострочена заборгованість за кредитом - 9465,41 дол.США, заборгованість по процентам - 13,65 дол. США, прострочена заборгованість по процентах - 19315,48 дол. США. Проте, суд вважає, що у кредитора відсутні правові підстави для нарахування відсотків у розмірі визначеному умовами кредитного договору, після постановлення судового рішення про дострокове стягнення заборгованості. Через недоведеність суми заборгованості саме в розмірі 40077 дол.17 центів США суд відмовляє і в зверненні стягнення на предмет іпотеки, з огляду на викладене суд відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed