Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Адвокат Канівець Г.Р., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ними права власності по частки за кожним. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004, але на теперішній час шлюб між ними фактично припинено та спільно господарство не ведуть. За час спільного подружнього проживання, на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2005, ними було придбано квартиру [ADDRESS] , в якій позивач зареєстрований і всі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення покладені тільки на позивача, у тому числі оплати комунальних послуг, тому спірна квартира є спільним сумісним майном подружжя. Ухвалою від 21.12.2022 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. 15.02.2023 відповідач подала до суду відзив на позов, в якому не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтвердивши, що спірна квартира була придбана подружжям під час перебування у шлюбі та є спільним сумісним майном подружжя. 15.02.2023 відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна подружжя, просила стягнути з [PERSON] на її користь частину вартості автомобіля Nissan X Trail у розмірі 232980, 50 грн., виділити у власність [PERSON] : телевізор LG діагональ 42 вартістю 4000 грн., музичний центр LG вартістю 1500 грн., посудомийну машину Indesit вартістю 1500 грн., металеве ліжко двоярусне вартістю 1000 грн. та виділити їй у власність: телевізор LG діагональ 24 вартістю 2000 грн., пральну машину Samsung вартістю 2500 грн., холодильник Ardo вартістю 2500 грн., мікрохвильову піч Samsung вартістю 1000 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.01.2023. За час перебування у шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS] , автомобіль Nissan X Trail д.н.з. [NUMBER] , а також побутову техніку та меблі: телевізор LG діагональ 42, телевізор LG діагональ 24, музичний центр LG, посудомийну машину Indesit, металеве ліжко двоярусне, пральну машину Samsung, холодильник Ardo, мікрохвильову піч Samsung. Право власності на автомобіль Nissan X Trail д.н.з. [NUMBER] зареєстровано на [PERSON] та знаходиться у його повному користуванні, як і вся побутова техніку та меблі, оскільки вона проживає у Польші. [PERSON] відмовляється сплатити їй половину вартості автомобіля та віддати добровільно майно. Оскільки автомобіль є спільним сумісним майном подружжя та є неподільною річчю, то на її користь слід стягнути грошову компенсацію вартості частки автомобіля, що становить 232980, 50 грн. 03.03.2024 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву аналогічний відзиву від 15.02.2023. 10.03.2023 [PERSON] подала заяву про витребування доказів, про проведення підготовчого засідання за її відсутністю та долучення доказів. 10.03.2023 представник позивача [PERSON] подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву. 24.03.2023 представник [PERSON] адвокат Нікітіна Ю.В. подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутністю. 24.03.2023 [PERSON] подала до суду заяву про долучення доказів. 24.03.2023 представник [PERSON] адвокат Канівець Г.Р. подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутністю. Ухвалою від 24.03.2023 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] до про поділ спільного майна подружжя до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , витребувані докази. 31.03.2023 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву в якому просила в задоволенні позову відмовити. Зазначивши, що позивач на ставить вимогу про визнання за нею права власності на частку автомобіля Nissan X Trail д.н.з. [NUMBER] , враховуючи, що придбання майна у шлюбі не виникає автоматично право власності на нього. При цьому, [PERSON] не зверталась до [PERSON] з питанням про сплату їй грошової компенсації за частку автомобіля та не отримувала відмову. Також не погоджуються із ринковою вартістю автомобіля, яка зазначена в звіті про оцінку майна та є завищеною. [PERSON] також не надає жодного доказу щодо вартості меблів та побутової техніки та самостійно робить його оцінку, без врахування зносу цього майна. При цьому, позивачем жодними доказами не підтверджено придбання спірного майна за спільні кошти. 09.05.2023 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду звіт про оцінку транспортного засобу. 24.05.2023 [PERSON] подала до суду заяву про долучення доказів. 24.05.2023 [PERSON] подала до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи ринкової вартості автомобіля Nissan X Trail д.н.з. [NUMBER] . 06.06.2023 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду заяву в якій просила поділити побутову техніку, яка є в наявності, виділивши [PERSON] телевізор LG діагональ 42, музичний центр LG, посудомийну машину Indesit, а [PERSON] виділити металеве ліжко, пральну машину Samsung, холодильник Ardo. Ухвалою від 06.06.2023 у справі призначена судова автотоварознавча експертиза ринкової вартості автомобіля Nissan X Trail д.н.з. [NUMBER] та зупинено провадження у справі. 10.01.2024 до суду надійшов висновок судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою від 11.01.2024 поновлено провадження у справі. 05.03.2024 представник [PERSON] адвокат Нікітіна Ю.В. подала до суду заяву, в якій просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартої частки автомобіля Nissan X Trail у розмірі 211325,55 грн., виділити [PERSON] : телевізор LG діагональ 42, музичний центр LG, посудомийну машину Indesit, металеве ліжко, [PERSON] : телевізор LG діагональ 24, пральну машину Samsung та мікрохвильову піч Samsung , проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. 01.05.2024 представник [PERSON] адвокат Нікітіна Ю.В. подала до суду заяву просила розглянути справу у її відсутність. Ухвалою від 01.05.2024 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 18.06.2024 представник [PERSON] адвокат Нікітіна Ю.В. подала до суду заяву, в якій просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки автомобіля Nissan X Trail відповідно до висновку експерта, виділити [PERSON] телевізор LG діагональ 42, музичний центр LG, посудомийну машину Indesit, металеве ліжко, [PERSON] телевізор LG діагональ 24, пральну машину Samsung та мікрохвильову піч Samsung , проти позовних вимог [PERSON] не заперечує та розглянути справу за її та [PERSON] відсутності. 06.06.2023 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду заву в якій просила стягнути з [PERSON] частку вартості автомобіля Nissan X Trail відповідно до висновку експерта у розмірі 211325,55 грн., поділити побутову техніку, виділивши [PERSON] телевізор LG діагональ 42, музичний центр LG, посудомийну машину Indesit, а [PERSON] виділити металеве ліжко, пральну машину Samsung, холодильник Ardo, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частки кожному квартири [ADDRESS] . 28.10.2024 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду заву в якій просила розглянути справу за її відсутністю. З`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. ст.12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Так, відповідно до вимог ст. 41 ч. 1 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За нормами сімейного законодавства, умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя (ч. 3 ст. 61 та ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статтею 372 Цивільного кодексу України. Приписами статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено у п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). У відповідності до положень ст. 57 СК України, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. За змістом ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтями 63, 65 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 4 ст. 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмет матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.01.2023, яке набрало законної сили 17.02.2023, відповідно до загальнодоступної інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень. . Позивач за первісним позовом зазначає, що за період шлюбних відносин він з відповідачем придбали спірне майно квартиру [ADDRESS] , яка підлягає поділу як спільне набуте майно подружжя. Квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 14.10.2005, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуновим К.Є.., зареєстрованого в реєстрі за №1108 від 14.10.2005. Отже, вищевказане майно було придбано під час перебування сторонами в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, відповідачкою вказані обставини не заперечувались. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] , набута сторонами під час шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу в рівних частинах, а саме шляхом визнання права власності на частину за позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що за період шлюбних відносин вона з відповідачем придбали спірне майно автомобіль Nissan X Trail, д.н.з. [NUMBER] , який підлягає поділу як спільне набуте майно подружжя. Згідно надано суду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , автомобіль Nissan X Trail д.н.з. [NUMBER] , 2010 року випуску придбаний належить на праві власності [PERSON] , дата реєстрації 09.08.2011, відповідно до особливих відміток має право користування [PERSON] . Отже, вищевказаний автомобіль було придбано під час перебування сторонами в зареєстрованому шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу в рівних частинах, відповідачем вказані обставини не заперечувались. Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Частиною 2 статті 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Належний сторонам\~на праві\~спільної сумісної\~власності автомобіль \~Nissan\~X\~ Trail,\~2010\~року випуску\~д.н.з.\~ [NUMBER] є неподільною річчю. Позивач, як співвласник автомобіля бажає виділу своєї частки майна шляхом отримання грошової компенсації такої частки через неможливість поділу майна в натурі. Відповідач надав свою згоду на сплату позивачу грошової компенсації її частки у праві власності на вказаний автомобіль. Згідно висновку експерта №23-3630 судової авто товарознавчої експертизи транспортного засобу від 17.07.2023, дійсна (середня) ринкова вартість автомобіля автомобіль Nissan X Trail д.н.з. [NUMBER] , з врахуванням факторів викладених у дослідницької частині, складає 422651,10 грн. З визначеним\~експертом \~розміром вартості\~спірного автомобіля,\~а відповідно\~і розміру\~грошової компенсації\~у розмірі\~211325,55\~грн.,\~яка підлягає\~сплаті,\~відповідач погодився.\~Тому,\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~підлягає стягненню\~грошова компенсація\~вартості частки\~майна,\~що є\~об`єктом спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~у розмірі\~211325,55\~ грн., у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в цей частині вимог є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про виділ зі складу спільного майна в особисту приватну власність позивачки майно: телевізор LG діагональ 24, пральна машина Samsung та мікрохвильова піч Samsung, а [PERSON] : телевізор LG діагональ 42, музичний центр LG, посудомийна машина Indesit та металеве ліжко, які знаходяться в квартирі [ADDRESS] , суд вважає їх недоведеними, оскільки стороною позивачки за зустрічним позовом не надано суду жодного доказу, що вказане нею майно було набуте під час шлюбу сторін та не надано жодного доказу вартості вказаного майна на час його придбання та на час розподілу, а тому вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог за первісним позовом та часткове задоволення вимог за зустрічним позовом, а також розмір судового збору сплаченого сторонами, суд приходить до висновку, що судові витрати по сплаті судового збору залишити за сторонами. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial