Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] 06.08.2006. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.08.2006 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час спільного проживання спільних дітей мають трьох дітей: [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , 2008 р.н. та [PERSON] , 2012 р.н. Позивач вказав, що після офіційної реєстрації шлюбу, їх стосунки складалися добре, однак пі час спільного проживання, сторони зрозуміли, що мають різні погляди на сімейне життя і подружні стосунки загалом. З липня 2024 року сім`я фактично припинила своє існування. В наслідок чого, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам [PERSON] та інтересам їх спільних дітей. Будь-яких дій щодо розірвання шлюбу відповідач робити не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи викладене, [PERSON] просить розірвати, зареєстрований 06.08.2006 між ним та [PERSON] шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Савинецької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №4. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.10.2024 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечила. Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Виходячи з вимог частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті\~24, частин 3,\~4\~статті\~56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06.08.2006 у виконавчому комітеті Савинецької сільської ради Тростянецького району Вінницької області зареєстрували шлюб, про що 06.08.2006 складено відповідний актовий запис за №4, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Під час\~спільного проживання\~в сторін\~народилися діти:\~дочка [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~син [PERSON] ,\~ [INFO] \~та син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ \~що підтверджується\~копіями свідоцтв\~про народження\~(а.с.8-10). Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам\~статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач в позовній заяві вказав, що шлюбні відносини фактично припинені, примирення неможливе. Відповідач не заперечила проти розірвання шлюбу, а отже підтвердила, викладені в позовній заяві обставини. Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони припинили ведення спільного господарства, не відновлюють сімейних відносин та не мають спільної згоди на примирення, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я існує формально. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до\~статті 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved