Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Адвокат Кузьмич Н.О. від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просила встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер (загинув) [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; у актових записах про народження дітей записати батьком [PERSON] , [INFO] , прізвища дітей залишити без змін. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2007 року по червень 2013 року. Під час спільного проживання 07.06.2007 у позивача народились діти [PERSON] та [PERSON] . В актових записах про народження у графі «відомості про батька» батьком вказаний [PERSON] , а підставою внесення відомостей про батька є ч. 1 ст. 135 СК України. Згодом у [PERSON] з`явилась нова сім`я, він зареєстрував шлюб з [PERSON] . [PERSON] за життя визнавав своє батьківство щодо синів, піклувався про їх фізичний та духовний розвиток, надавав посильну матеріальну допомогу, забирав їх до себе на канікули та вихідні. Сини в свою чергу знали та любили його як батька, щодня спілкувались з ним по телефону. З позивачем та дітьми також підтримували відносини батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Дітьми [PERSON] синів позивача визнавала також і дружина [PERSON] - [PERSON] . За життя [PERSON] діти часто бували у гостях в його сім`ї. [INFO] [PERSON] помер (загинув під час виконання бойового завдання, смерть пов`язана із захистом Батьківщини). Сини позивача дуже тяжко перенесли втрату [PERSON] як батька, адже за життя він був для них прикладом, вони дуже гордяться тим, що він загинув як герой та бажають, щоб він був записаний батьком у їх свідоцтвах про народження. Зараз батьки та дружина [PERSON] налаштовані проти дітей категорично та не визнають цього факту. Причиною цього є небажання ділити між великою кількістю спадкоємців, членами сім`ї загиблого воїна - захисника України ще не призначену матеріальну допомогу та спадкове майно, що залишилось після його смерті. Встановлення факту батьківства необхідне позивачу для здійснення особистих майнових та немайнових прав її синів [PERSON] та [PERSON] , а також для надання пільг відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ №168 від 28.02.2022. 06.06.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження; відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . 19.06.2023 відповідач [PERSON] подала до суду відзив, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю у зв`язку з його безпідставністю та бездоказовістю. В обґрунтування відзиву, зокрема, зазначила, що позивач навела у справі досить непереконливі докази того, що її померлий чоловік нібито є біологічним батьком дітей позивача. Якби він був їх батьком, то він би як чесний чоловік, яким він і був, офіційно подав би у органи РАЦС відповідну заяву про визнання свого батьківства в порядку п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, але він цього свідомо не зробив. Не наполягала на цьому й сама позивач, що на її думку, свідчить про те, що вона й сама мала сумніви того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком її дітей. Позивач не надала суду якісь документальні прижиттєві особисті свідчення, заяви [PERSON] , у яких би він особисто, однозначно і у письмовому вигляді визнав би своє батьківство. Тобто позивач намагається змусити суд винести рішення на припущеннях, що прямо заборонено положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України. 28.06.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Кузьмич Н.О. подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила наступне. Щодо визнання померлим (загиблим) [PERSON] за життя свого батьківства відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , то [PERSON] як справжній чоловік, як чесна, порядна людина, як справжній батько ніколи не залишав своїх синів, завжди спілкувався з ними, підтримував їх, допомагав, приймав участь у їх вихованні, завжди був присутній у їх житті. Чому саме за життя ним не було подано заяви про визнання батьківства до органів ДРАЦС позивачу невідомо. Саме надані позивачем суду фотодокази та усні свідчення, що будуть висловлені нею та свідками в суді, є правдивими свідченнями щодо батьківства [PERSON] щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] також за життя [PERSON] і після його смерті ніколи не заперечувала його батьківство щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Діти часто були присутні на їх сімейних святах, у вихідні дні. Відповідач [PERSON] останній раз забирала до себе [PERSON] та [PERSON] після їх дня народження [INFO] , вітала їх зі святом, купувала та дарувала подарунки. Особисто привозила їх до дідуся у село Остапівку. Причиною заперечень проти позову є небажання ділити між великою кількістю спадкоємців, членів сім`ї загиблого воїна - захисника України ще не призначену матеріальну допомогу та спадкове майно, що залишилось після його смерті. 05.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено; витребувано у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Ряжко О.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 20.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Міністерство оборони України. 18.09.2023 судом постановлено ухвалу, якою клопотання представника позивача задоволено; залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та виключено останніх із числа третіх осіб. 19.10.2023 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Міністерства оборони України про закриття провадження у справі. 16.01.2024 судом постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 15.03.2024 судом постановлено ухвалу, якою поновлено провадження у справі. 02.04.2024 судом постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Пояснила, що вони з померлим [PERSON] з липня 2007 року по червень 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. 07.06.2007 вона народила від [PERSON] дітей [PERSON] та [PERSON] . Вона, [PERSON] та їх діти жили разом за адресою: [ADDRESS] . У 2015 році [PERSON] одружився з [PERSON] . Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах і після їх припинення [PERSON] визнавав [PERSON] та [PERSON] своїми синами, спілкувався з дітьми, займався їх вихованням, забирав до себе додому, допомагав матеріально, купував дітям одяг, солодощі, тощо. Діти бували у батька вдома в основному на канікулах. Батьки померлого [PERSON] також спілкувались з дітьми, визнавали їх онуками. До смерті [PERSON] не поставало питання про встановлення батьківства. У разі задоволення позову просила не стягувати з відповідачів суму сплаченого нею судового збору. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кузьмич Н.О. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Суду пояснила, що з 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Протягом перебування у шлюбі [PERSON] та вона спілкувалась з дітьми позивача [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] казав їй, що це його діти, визнавав їх своїми синами. Діти відносились до [PERSON] як до батька, приїздили до них у гості. [PERSON] допомагав дітям матеріально, купував одяг та інше. Вона забирала хлопців до себе додому, коли [PERSON] , який був військовослужбовцем, вважався таким, що безвісти зник. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шестаков О.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що у позивача до смерті [PERSON] не виникало питання батьківства [PERSON] щодо дітей позивача, за життя [PERSON] його батьківство щодо дітей встановлено не було. Позов викликаний корисливими інтересами позивача. Звертає увагу, що протягом чотирнадцяти років позивач отримувала допомогу від держави як одинока матір. Метою позову вважає не інтереси дітей, а отримання грошової допомоги після смерті військовослужбовця. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до канцелярії суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що позов не визнають. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Яковенко Г.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представники третіх осіб Лубенського відділу ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та [INFO] в судове засідання не з`явились, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] , їх представників, допитавши свідків, суд дійшов наступного висновку. З копій свідоцтв по народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану №00031193771, №00031193835 від 12.06.2021 вбачається, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . В графі батько зазначено « [PERSON] ». Відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №179. Згідно довідки вих. №395 від 23.03.2023, виданої [INFO] , [PERSON] , [INFO] , був призваний на військову службу в Збройні Сили України по мобілізації 28.02.2022 [INFO] у військову частину [NUMBER] . Відповідно до сповіщення військової частини [NUMBER] від 13.02.2023 №100 водій комендантського взводу, солдат [PERSON] загинув [INFO] під час виконання бойового завдання. Смерть пов`язана із захистом Батьківщини. З довідки вих.№43 від 28.02.2023, виданої виконавчим комітетом Новооржицької селищної ради Остапівського старостинського округу №7 Лубенського району Полтавської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , дійсно в період з 20.07.2007 по 01.07.2013 проживала з [PERSON] , [INFO] . З копії спадкової справи №26/2023, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкоємцями, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину є відповідачі: [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (дружина). З фотографій вбачається, що на них, зокрема, зображені [PERSON] , [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] у різному віці. З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, складеного експертом КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №22-МГ від 29.02.2024, вбачається, що: 1. Відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у обох дітей серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявились у припустимого батька. 2. Таким чином встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , може бути біологічним батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , народжених громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її подругою, з якою вона познайомилась років п`ятнадцять тому. Діти [PERSON] та [PERSON] у позивача вже були, але малі. [PERSON] та позивач на той час жили як чоловік і дружина в селі Остапівка Лубенського району Полтавської області. [PERSON] приймав участь у житті дітей як батько, визнавав їх своїми синами. Діти називали [PERSON] батьком. Коли позивач вже не жила разом з [PERSON] однією сім`єю, діти ще були малі (років 5-6). При цьому [PERSON] як батько спілкувався з дітьми, приїздив до них, приходив до школи, а діти їздили до нього на свята, канікули. [PERSON] завжди визнавав дітей своїми синами і тоді, коли жив разом з позивачем, і після цього. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її подругою, яку знає ще зі школи. Їй відомо, що позивач познайомилась з [PERSON] в місті Полтаві, коли ще навчалась, а [PERSON] працював. Між позивачем і [PERSON] виникли відносини як між жінкою та чоловіком. Позивач завагітніла, стала жити разом з [PERSON] як чоловік та дружина. Вони переїхали жити в село Остапівка Лубенського району Полтавської області. Позивач народила дітей [PERSON] та [PERSON] . Коли позивач та [PERSON] розійшлися, дітям було чотири - шість років, точно не пам`ятає. [PERSON] приїздив до дітей, приходив до школи, брав участь у житті і вихованні дітей. [PERSON] визнавав [PERSON] та [PERSON] своїми синами як під час проживання з позивачем, так і після цього. Діти звертались до [PERSON] як до батька, вважали і вважають його своїм батьком. Коли [PERSON] безвісти зник, його дружина спілкувалась з дітьми, запрошувала їх в гості. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Пунктом 3 частини 2 статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. п. 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved