Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

16 вересня 2024 року адвокат Громенко К.Л. , яка є представником позивачки [PERSON] , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги представник позивачки обґрунтовувала тим, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки і відповідача та у теперішній час навчається на 1 курсі денної форми підготовки СВО «Бакалавр» факультету агротехнологій Миколаївського національного аграрного університету, IV рівня акредитації, закінчує навчання у червні 2028 року, проживає з позивачкою. Посилаючись на те, що дитина є повнолітньою, однак продовжує навчання на першому курсі денної форми підготовки вказаного вище університету та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а також, що дитина перебуває на повному утриманні матері, а відповідач після досягнення сином повноліття ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення, представник просила стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивачка надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, в якій, крім цього, зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки та відповідача, не працює, є студентом, навчається на 1 курсі денної форми підготовки СВО «Бакалавр» факультету агротехнологій Миколаївського національного аграрного університету, IV рівня акредитації, закінчує навчання у червні 2028 року. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та довідкою за вих. № 3232 від 06 вересня 2024 року, що видана в.о. ректора «Миколаївського національного аграрного університету» (а.с. 11, 18). Вирішуючи спір, суд оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст. 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень тягне за собою протилежний результат. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши сукупність доказів, наданих у справі, суд дійшов переконання, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, що ставить її в тяжке матеріальне становище та відсутність можливості належним чином забезпечувати свої потреби, а тому враховуючи те, що батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям виховання та навчання, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вона довела належними та допустимими доказами наявність у неї права на стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання з відповідача в обсязі заявлених вимог, а останній свого обов`язку доказування не виконав та не надав до суду доказів, які б спростували твердження позивачки. При цьому, суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Також, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved