Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду із вказаним вище позовом посилаючись на наступні обставини. Між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір № KRP0AE00000450 від 27.09.2007 року, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 10801,60 (Долар, США), на термін до 26.09.2012 року. Відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2016 року було задоволено стягнути заборгованість в розмірі 20709,59 (Долар, США), нараховану станом на 04.03.2015 року. Оскільки, з Відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2016 року, тобто за період з 27.09.2007року по 04.03.015 року, тобто за період після подання позовної заяви від 28.03.2015 року, з 29.03.2015 року Позивач має заборгованість у розмірі 1330,64 (Долар, США), що за курсом 26,27 відповвдно до службового розпорядження НБУ від 20.10.2021 року складає 34955,91 грн..У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість,\~а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. До суду надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив в позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі, оскільки боргові зобов`язання відповідача саме по кредитному договору від 27.09.2007 року вже неодноразово розглядалися в Апостолівському районному суді Дніпропетровської області і саме по цим зобов`язанням мається провадження № 171/738/15-ц. 27.09.2017 року строк дії договору сплив, будь-яких претензій позивач, щодо виплати додаткових відсотків не пред`являв. Правилами та положеннями банку, які діяли на час укладення договору кредитування, тобто в 2007 році не передбачалось, що банк має право на власний розсуд, без повідомлення боржника нараховувати кредитні зобов`язання без згоди боржника. А також, зазначає, що є підстава для відмови в задоволенні позову, оскільки скінчилися строки позовної давності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження та не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 27.09.2007 року був укладений кредитний договір між позивачем та відповідачем № KRP0AE00000450, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 10801,60 (Долар, США), на термін до 26.09.2012 року. що підтверджується відповідним договором. Відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2016 року було вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 20709,59 (Долар, США), нараховану станом на 04.03.2015 року. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст.\~611\~ЦК України передбачено, що, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст.\~524,\~533-535\~та\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15ц. З матеріалів справи вбачається, що з Відповідача рішенням Апотолівського районного суду Дніпропетровської області було вирішено стягнути суму заборгованості в розмірі 20709,59 (Долар, США), нараховану станом на 04.03.2015 року. Але банк знову звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості саме по цьому кредитному договору. Відповідачем після винесення вказаного рішення вже стягувалася заборгованість, тобто кредит сплачувався. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умови та правила надання банківських послуг було підписано позивачем, оскільки останні затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, а кредитний договір було укладено в2007 році. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Також позивачем не надані докази того, що яку суму кредиту і коли отримав відповідач із врахуванням визначеного ліміту, оскільки з відповідача вже стягувалася сума заборгованості, не вказано,яку суму вже було сплачено, та скільки ще залишилося сплатити. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1, 3\~ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та відповідачем, як фізичною особою споживачем банківських послуг (ч. 1\~ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22.11.1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того суд вважає, що позивачем був пропущений строк позовної давності. Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку внесення чергового платежу. Позивач з позовом про стягнення заборгованості звернувся лише наприкінці 2021 року, тобто за межами строку позовної давності, і не просив цей строк поновити. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ними позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови в задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, відповідно до\~ст.141ЦПК України\~судовий збір із відповідача стягненню не підлягає, а всі судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed