Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Представник заявниці звернулась до суду із заявою про продовження обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , строком на 6 місяців, яким просить вжити заходи тимчасового обмеження прав з покладенням на неї процесуальних обов`язків, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання, перебування постраждалої особи [PERSON] , наближатись на відстань менше 500 м до місця проживання, перебування постраждалої особи або до місць частого відвідування постраждалої особи, вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також особисто чи через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування\~заяви представник\~зазначила,\~що рішенням\~Червоноградського міського\~суду Львівської\~області від\~08.02.2024\~було видано\~обмежувальний припис\~строком на\~6\~місяців стосовно\~ [PERSON] та\~обмежено її\~права відносно\~ [PERSON] ,\~яка являється\~її донькою.\~Після видачі\~обмежувального припису\~ [PERSON] \~неодноразово його\~порушувала,\~а саме:\~постійно намагалася\~вплинути на\~ [PERSON] \~з метою\~повернення її\~та отримання\~контролю над\~нею,\~неодноразово підходила\~до місця\~проживання заявниці,\~тероризувала її\~з багатьох\~номерів,\~постійно телефонувала\~та казала,\~що заявниця\~її власність.\~Вона переслідувала\~заявницю та\~погрожувала їй\~розправою.\~Безліч разів\~писала неприємні\~речі,\~ображала,\~обзивала,\~залякувала.\~Ризики повторного\~вчинення насильства\~з боку\~ [PERSON] \~є високими,\~зважаючи на\~неодноразові звернення\~потерпілої до\~поліції.\~Так,\~постановою Червоноградського\~міського суду\~Львівської області\~у справі\~№ 459\~2582/24\~від 08\~жовтня 2024\~року [PERSON] \~було визнано\~винною у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП.\~Судом встановлено,\~що 17.09.2024\~протягом робочого\~дня гр.\~ [PERSON] \~в телефонному\~режимі та\~в соціальних\~мережах ображала,\~словесно погрожувала\~своїй доньці,\~чим вчинила\~на неї\~психологічний тиск,\~а,\~відтак,\~вчинила правопорушення,\~передбачене ч.\~1\~ст.\~173-2\~КУпАП. Однаково важливо, що на даний час заявниця скаржиться на тривожність та підвищену активність до шумових збудників, зниження самооцінки, страх перед майбутнім, ситуативне прискорене серцебиття, погіршення сну, що може бути результатом пережитих стресів психотравмуючих впливів на неї зі сторони [PERSON] її матері. [PERSON] турбують періодично повторювані некеровані та нав`язливі неприємні спогади про насильство, ситуативне змінене сприйняття реальності та відчуття приголомшення, гіпернастороженість. У [PERSON] в результаті домашнього насильства спостерігається значне зниження рівня життя, а саме: часта втома, фізичний дискомфорт і негативні переживання, негативне мислення, знижена працездатність. Представник зазначає, що було проведено оцінку ризиків щодо вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року № 369/180, відповідно до якого виявлено високий ризик вчинення повторно насильства. Такі регулярні незаконні дії [PERSON] спричиняють значний негативний вплив на психологічний стан заявниці та якість її життя. Заявниця постійно перебуває у стані стресу та тривоги. Вона відчуває страх за свою безпеку та безпеку близьких їй людей. Відтак, враховуючи наведені обставини, представник вважає, що заявниця є особою, яка зазнала домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства представник заявниці просить продовжити обмежувальний припис відносно [PERSON] . Ухвалою від 04.11.2024 у справі відкрито окреме провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник заявниці у судовому засіданні 07.11.2024 просив задовольнити заяву, посилаючись на мотиви, викладені у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона не здійснює жодного насильства над своє донькою, оскільки не бачила її уже більше року. Вважає, що обмежувального припису жодним чином не порушувала. Проти заяви про продовження обмежувального припису заперечувала. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що заявниця являється йому родичкою двоюрідною онучкою. До події [PERSON] йому розповідала, що її донька [PERSON] проживає та навчається у м. Львові. За все життя свідок бачив заявницю всього декілька разів, востаннє зустрічався з нею орієнтовно 4 роки тому на похороні її діда. Проте, у серпні 2023 року свідок їхав у м. Червоноград у робочих питаннях та побачив заявницю [PERSON] на дорозі з велосипедом, у якого було поламане колесо, у зв`язку з чим він вирішив їй допомогти. Вона заперечувала та говорила, що мама їй забороняє спілкуватись із людьми. Свідок все таки їй допоміг полагодити велосипед та дав [PERSON] свій номер телефону, щоб вона у разі потреби могла йому зателефонувати, після чого вони розійшлися. У той самий день, ближче вечора, до нього зателефонувала його двоюрідна сестра - бабуся [PERSON] і попросила його приїхати до них у будинок, що знаходиться у с. Низи, оскільки відбувалися якісь дивні речі. Коли свідок приїхав, то побачив там багато поліції та соціальних працівників. Йому повідомили, що [PERSON] насильно утримувала [PERSON] (свою доньку) багато років вдома без належних умов проживання, харчування, тощо. Відтак, уповноважені працівники вжили відповідні заходи та забрали [PERSON] з цього місця. Також свідок повідомив, що на даний час [PERSON] проживає із ним у безпечному місці та повертатися до матері не бажає. Щодо порушення [PERSON] обмежувального припису свідок повідомив, що він встановив камери спостереження у себе вдома, оскільки заінтересована особа постійно порушувала обмежувальний припис. Вона телефонувала до [PERSON] , погрожувала їй, ходила біля їхнього будинку, розмовляла із сусідами, щось розпитувала, не давала спокійно жити [PERSON] . Серед іншого свідок зауважив, що він пропонував [PERSON] проживати у нього вдвох із донькою, проте жодних результатів це не дало. Також у судовому засіданні було допитано [PERSON] , яка працює кейс -менеджером соціально - психологічної допомоги особам, постраждалим від домашнього насильства та/або за ознакою статі у Благодійному фонді «Батерфлай». Вона повідомила, що заявницю [PERSON] знає по своїй роботі. Пригадала, що минулого року до них на гарячу лінію зателефонувала [PERSON] і сказала, що її мама утримує насильно вдома уже багато років. Свідок із заявницею домовились про зустріч, куди приїхала їхня мобільна група, оскільки потрібна була допомога. На зустрічі [PERSON] повідомила, що вона закінчила лише 2 класи, а надалі мама її не відпускала до школи, забороняла спілкуватись із однолітками та однокласниками. Також [PERSON] розповіла подробиці її проживання з мамою, в тому числі, що вона могла не їсти кілька днів, оскільки мама забирала від неї їжу. Вона повідомляла, що вдома знали усі (бабуся, дядько) про те, що мама утримує її насильно, і ніхто їй не допоміг. Згодом, свідок разом із [PERSON] та мобільною групою поїхали до її будинку у с. Низи Львівської області. У будинку була мама та бабуся [PERSON] . Їм відчинила двері бабуся дівчинки і сказала, що п. [PERSON] та [PERSON] знаходяться у м. Львові (хоча в цей час [PERSON] сиділа у в машині з працівниками психологічної підтримки). Після цього свідок зателефонувала на службу 102, приїхало три екіпажі поліції, проте бабуся продовжувала стверджувати, що [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] . Лише після того, як бабусі сказали, що хочуть допомогти дитині, вона їх впустила до будинку. Кімната, у якій проживала [PERSON] та [PERSON] була зачинена на ключ. Згодом вийшла [PERSON] і робила вигляд ніби вона телефонує до доньки, яка знаходиться у м. Львові. Свідок повідомила [PERSON] , що її донька знаходиться у автомобілі з їхньою мобільною бригадою. Коли [PERSON] це почула, то закрилась у своїй кімнаті і втекла через вікно. [PERSON] , в присутності свідка, зайшла до будинку, бо хотіла забрати свої речі. Проте кімната була закрита, бабуся сказала, що ключа немає, він у [PERSON] . У присутності бабусі та дядька (рідного брата [PERSON] ) були виламані двері до кімнати. Свідок та інші присутні побачили жахливі умови проживання: там була цвіль, сирість, неприємний запах, тобто умови проживання були неприйнятні. [PERSON] зайшла до кімнати, взяла свої деякі речі і покинула будинок, у якому проживала з мамою. Це все відбувалось у присутності свідка, дядька [PERSON] та її бабусі. Вона взяла лише свої речі, жодних грошових коштів, про які повідомляє п. [PERSON] , [PERSON] не брала. Свідок та інші працівники завезли [PERSON] у безпечне місце. Згодом [PERSON] виявила бажання поїхати до своїх родичів, які забрали дівчинку до себе. Серед іншого свідок зауважила, що вони допомогли [PERSON] зробили перший паспорт у 19 років, а також допомогли їй з освітою. Свідок постійно підтримує зв`язок із [PERSON] , яка зараз проживає у безпечному місці. Щодо порушення обмежувального припису свідок повідомила, що п. [PERSON] переслідує [PERSON] , приходить до неї додому, ходить навколо будинку, погрожує їй, ходить до її сусідів, розпитує про [PERSON] . Заявниця періодично викликає працівників поліції, оскільки побоюється заінтересованої особи. [PERSON] повідомила, що вона на даний час не бажає спілкуватись із мамою. Відтак, свідок вважає, що обмежувальний припис слід продовжити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.02.2024 було видано обмежувальний припис, яким протягом шести місяців заборонено [PERSON] перебувати у місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також особисто та через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] (а. с. 21-26). Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.08.2024 у справі №459/329/24 касаційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08.02.2024 та постанову Львівського апеляційного суду від 03.06.2024 залишено без змін (а. с. 6-20). 08.10.2024 Червоноградським міським судом Львівської області було винесено постанову у справі №459/2582/24, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень (а. с. 4-5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.06.2005 Львівським міським управлінням юстиції [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 27). Також до матеріалів справи додані звернення [PERSON] до Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області щодо неправомірних дій її матері ( [PERSON] ) (а. с. 32-47). Зважаючи на викладене, представник заявниці переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високими, тому просить продовжити обмежувальний припис. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст. 350-6 ЦПК України). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно із ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» (надалі Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Частинами 2, 3, 4 ст.\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У даній справі заявниця звернулася до суду і просить продовжити обмежувальний припис відносно її матері [PERSON] , щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства. Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність. Таких висновків дійшов ВС у постанові від 23.08.2024 у справі №459/329/24. Разом з цим, у постанові від 08 травня 2019 року у справі №359/10231/18 Верховний Суд погодився з висновками місцевого та апеляційного судів, що встановлення та перевірка обставин, що були підставами для встановлення обмежувального припису, не є предметом розгляду у справі про продовження строку дії такого припису, в межах розгляду якої лише досліджуються ризики повторного вчинення насильства, а не факт його вчинення. Так, під час розгляду даної справи, зокрема із показів свідків та матеріалів справи, судом було встановлено, що заінтересована особа [PERSON] всупереч обмежувальному припису телефонувала до [PERSON] , погрожувала їй, ходила біля будинку, де вона проживає. Заявниця періодично викликала працівників поліції, оскільки побоювалася заінтересованої особи, за результатами чого [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності. Відтак, на думку суду, ризики повторно вчинення заінтересованою особою домашнього насильства відносно [PERSON] є достатньо високими. За таких обставин, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, пояснень представника заявниці, показів свідків, враховуючи, що після видачі обмежувального припису [PERSON] порушувала його, її було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявниці та оцінюючи високу вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою по відношенню до заявниці, а також настання відповідних наслідків їх вчинення, суд констатує наявність ризиків продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а тому продовження обмежувального припису є необхідним та виправданим задля запобігання настання більш тяжких наслідків, а також для невідкладного захисту заявниці. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню, а обмежувальний припис, виданий Червоноградським міським судом - продовженню. Разом з тим, звертаючись до суду із даною заявою, представник заявниці просила заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 500 м до місць частого відвідування постраждалої особи. Проте, оскільки заявником не конкретизовано про які саме місця йде мова, у цій частині заява до задоволення не підлягає. В силу ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід віднести за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст.\~350-6\~ЦПК України рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial