Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: територіальна громада міста Жидачів в особі Жидачівської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у [ADDRESS] . Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликається на те, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , що перебував у фактичній власності спадкодавця, однак право власності за ним не реєструвалось. [PERSON] постійно\~проживав і\~був зареєстрований\~у [ADDRESS] \~до дня\~своєї смерті,\~що наступила\~ [INFO] .\~Разом із [PERSON] до дня смерті та на момент смерті проживала його дружина [PERSON] , [INFO] , яка проживає за цією адресою на даний час. Заповіту від [PERSON] не\~посвідчувалося.\~Оскільки заповіту [PERSON] не залишав, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті [PERSON] , окрім позивачки, спадкоємцем першої черги спадкування за законом була дочка покійного [PERSON] ,\~яка спадщину\~не прийняла\~та на\~неї не\~претендує.\~ Позивачка \~ постійно\~ \~ проживала\~ \~ із\~ \~ своїм\~чоловіком \~ \~ у\~ [ADDRESS] \~на час\~відкриття спадщини,\~не заявляла\~про відмову\~від спадщини,\~а тому вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. 27.05.2024 позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу 208/2024 від 24.05.2024. 29.07.2024 позивачка звернулася до нотаріуса з метою юридичного оформлення спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , а саме житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у м. Жидачів Львівської області, однак нотаріус відмовив у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оскільки у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , а у нотаріальному порядку оформити спадщину немає можливості, то вона змушена звертатися до суду за захистом свого інтересу. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 12.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 10.09.2024 /а.с.30-31/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 10.09.2024 закрито підготовче провадження в справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 21.10.2024 /а.с.57-58/. Розгляд справи по суті відбувся 21.10.2024 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки [PERSON] , адвоката Яременка І.О., надійшла заява у якій останній просить розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Представник третьої особи: територіальної громади міста Жидачів в особі Жидачівської міської ради Львівської області подав відзив згідно якого просить розглядати справу без його участі на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною четвертою\~статті 268 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5\~статті 268 ЦПК України\~зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21.10.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 25.10.2024. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 02.09.1962, [PERSON] та [PERSON] одружились 02.09.1962, про що зроблено відповідний запис №52. Після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.7/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції у Львівській області, [PERSON] помер [INFO] у віці 82 роки, про що зроблено відповідний актовий запис № 55 /а.с.8/. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77084075 від 24.05.2024 після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №208/2024 /а.с.9/. Відповідно до заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] зверталась у Жидачівську ДНК для прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] /а.с.43/. Згідно із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №77083897 від 24.05.2024 за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня /а.с.45/. Відповідно до довідки №244/02-14 від 27.05.2024 Жидачівська державна нотаріальна контора Львівської області повідомляє, що згідно спадкової справи 208/2024 від 24.05.2024 року спадкоємцем всього майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по [ADDRESS] , є його дружина - [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. Згідно з рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської Ради народних депутатів Львівської області №325 від 26.06.1996 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку, будівництва індивідуального житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, індивідуального садівництва [PERSON] площею 635 квадратних метрів, яка знаходить у [ADDRESS] /а.с.11/. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №015304 від 17.05.2001 [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Жидачівської міської Ради народних депутатів від 26.06.1996 №325, від 12.02.2001 №36 передано у приватну власність земельну ділянку прощею 0, 0680 га в межах згідно з планом розташованої на території [ADDRESS] /а.с.12/. Відповідно до довідки №1012 від 29.04.2024 виданої КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризаціії» згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ станом на 24.04.1984 за адресою по [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] ) проінвентаризовано: житловий будинок «А-2» незавершений будівництвом, сарай «Б», огорожа №1, ворота №2, замощення І ». Право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна станом на 31.12.2012 не зареєстровано /а.с.13/. Відповідно до довідки №77 від 14.05.2018 виданої Жидачівською міською радою вул. Лермонтова згідно рішення Жидачівської міської ради від 17.01.2008 року №2306 була перейменована на вул. Чорновола В. /а.с.14/. Відповідно до\~довідки \~№289\~від 24.05.2024\~виданої Жидачівською\~міською радоювідповідно до рішення Жидачівської міської ради від 07.04.2000 № 1405 «Про перейменування вулиць та затвердження Схеми назв вулиць і нумерації будинків в м. Жидачеві» житловий будинок збудований на земельній ділянці, яка належала до дня смерті [PERSON] (згідно Державного акта на право приватної власності на землю від 17.05.2001 зареєстрованого за № 458), має адресу: [ADDRESS] /а.с.15/. Згідно з рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської Ради народних депутатів Львівської області №524 від 17.12.1997 стару адресу будинку [PERSON] із будинку [ADDRESS] було змінено на нову адресу будинок [ADDRESS] /а.с.16/. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок було споруджено 1986 року та загальна забудована площа складає 165,9 кв.м. /а.с.17-22/. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №329/02-31 від 29.07.2024 завідувачем Жидачівської ДНК [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] і є спадковим майном /а.с.24/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 41\~Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3\~ст.\~3 Закону України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст.\~3\~зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм\~ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивачка має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок в за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи зазначені норми\~ЦК України, роз`яснення\~постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7\~та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивачки. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її;\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки житловий будинок\~\~ [ADDRESS] побудований до 05 серпня 1992 року, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу від 27.05.2024 по [ADDRESS] , згідно якого рік спорудження будинку є 1986, а відтак такий входить до складу спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] .. Оскільки відповідачка [PERSON] спадщини не прийняла та на неї не претендує, а позивачка [PERSON] постійно проживала із чоловіком у [ADDRESS] , на час відкриття спадщини не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ст. 1268 ЦК України вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Відтак, враховуючи той факт, що позивачка оформити право власності на житловий будинок в нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину , а також беручи до уваги позицію відповідачки, , яка позовні вимоги визнає та не заперечуює проти ухвалення рішення на користь позивачки, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] , а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved