Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву від 14.02.2008 та отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 02/12 , тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. 23.07.2010 відповідач підписала Анкету-заяву № б/н від 23.07.2010 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме у тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. Звертає увагу на те, що клієнт не міг приєднатися до іншої редакції Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між нею та банком укладений договір, у порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України, шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. На підставі вказаної вище Анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 50000 грн. 00 коп. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 10/15, тип -Універсальна. Відповідач, після отримання картки, за умовами укладеного з банком договору, здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання нею грошей, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, а також частково сплачувала заборгованість за договором. Отже, відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, зокрема щодо сплати відсотків. Як зазначено, після спливу строку дії першої картки, відповідачем, для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 1. кредитна картка номер - [NUMBER] строк дії - 11/17 тип - Карта Універсальна GOLD; 2. кредитна картка номер - [NUMBER] строк дії - 11/21 тип - Карта Універсальна GOLD. У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки - 40,8%. До того ж, клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону «Про споживче кредитування» паспорту споживчого кредиту - клієнт підписала паспорт споживчого кредиту від 29.03.2021, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитуванню за картковим рахункам. Клієнт не надавала банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашала заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. Позивач звертає увагу суду, що далі у процесі користування рахунком, 15.12.2021 відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 12/25, тип - Картка "Універсальна" GOLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноручно. При цьому, на момент підписання зазначеної вище заяви, заборгованість відповідача становила 51443 грн. 02 коп. Тобто, відповідач була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 15.12.2021 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3., у розмірі 5446,47%. У позовній заяві також вказано, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії Російської Федерації, банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року - розмір 0 %, а у подальшому, із 01.04.2022 відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру . Крім того, 03.03.2023 відповідач підписала у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Додаткову угоду № SAMDN51000133817799_01 до кредитного договору від 03.03.2023, відповідно до умов якої сторони узгодили змінити умови кредитного договору, шляхом внесення в заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: 1. Тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія. 2. Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди ( п.п. 1.1., 1.2.). 3. Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору). 4. Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту. Тобто, банк пішов на зустріч відповідачу та враховуючи фінансовий стан останньої, сторони погодили пільгові умови обслуговування. До того ж, згідно з п. 2. Додаткової угоди сторони узгодили, що у разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором у повному обсязі. Тобто, сторони, згідно з ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину, внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримувала електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мала безперервний доступ до самого рахунку. При цьому, відповідач зобов`язалася повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але, у процесі користування кредитним рахунком, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Таким чином, у порушення ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач, станом на 21.07.2024 має заборгованість - 56749 грн. 01 коп., яка складається з наступного: 51302 грн. 54 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5446 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Крім того, на теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 23.07.2010 у розмірі 56749 грн. 01 коп. та сплачену суму судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. Ухвалою суду від 16.08.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, хоча повідомлявся судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. 07.11.2024 до суду надійшла заява представника АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю - Толюпи О.В. від 07.11.2024 про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Крім того, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у даній справі. У судове засідання відповідач не з`явилася, хоча повідомлялася судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву від 14.03.2008 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту та отримала платіжний інструмент - кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії - лютого 2012, тип картки - Універсальна. Крім того, 23.07.2010 відповідач підписала Анкету-заяву № б/н від 23.07.2010 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вказаної вище Анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 50000 грн. 00 коп., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії - до жовтня 2015 року, тип картки - Універсальна, що підтверджується довідкою про видані картки. Судом також встановлено, що після спливу строку дії вказаної вище картки, відповідачем, для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 1. кредитна картка № [NUMBER] зі строком дії - до листопада 2017 року, тип картки - Карта Універсальна GOLD; 2. кредитна картка № [NUMBER] зі строком дії - до листопада 2021 року, тип картки - Карта Універсальна GOLD. До того ж, у процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки - 40,8%, 29.03.2021 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в зв`язку зі змінами у законодавстві, які впровадженні Законом України «Про споживче кредитування», в якому наявна інформація про відсоткові ставки про кредитування по картковим рахункам. Слід звернути увагу на те, що відповідач не надавала банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашала заборгованість, що свідчить про її обізнаність з умовами кредитування. 15.12.2021 відповідач власноручно підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримала додаткову кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії - до грудня 2025 року, тип картки - Картка "Універсальна" GOLD, а також погодила інші суттєві умови користування кредитним рахунком. При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви, заборгованість відповідача становила 51443 грн. 02 коп., що підтверджується відомостями з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. Згідно з п. 1.3. заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, починаючи з 15.12.2021, відсотки нараховувалися у розмірі 5446,47%. Разом з тим, в зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії Російської Федерації, банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 року - розмір 0 %, а у подальшому, із 01.04.2022 відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру, що вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості. 03.03.2023 відповідач підписала у системі самообслуговування Приват24, за допомогою OTP, пароля Додаткову угоду № SAMDN51000133817799_01 до Кредитного договору від 03.03.2023, за умовами якої сторони узгодили змінити умови Кредитного договору, шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін: 1. тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія; 2. строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди (п.п. 1.1., 1.2.); 3. процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору); 4. мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно, протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3%, починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту (п. 1 додаткової угоди). З аналізу вказаної додаткової угоди вбачається, що сторони погодили пільгові умови обслуговування, порівняно із первісними умовами, які були узгоджені між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем. Згідно з п. 2. додаткової угоди сторони узгодили, що у разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором у повному обсязі. Тобто, сторони, відповідно до ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту. Як встановлено при розгляді справи, позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач порушив умови договору та своєчасно не вносив кошти для погашення заборгованості, що призвело до утворення заборгованості позичальника перед банком, яка станом на 21.07.2024, становить - 56749 грн. 01 коп. (51302 грн. 54 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5446 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченими відсотками), що стверджується розрахунками заборгованості за договором № б/н від 23.07.2010, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, та випискою за вказаним договором. Слід зазначити, що зі всіма умовами кредитування відповідач була ознайомлена і прийняла умови договору № б/н від 23.07.2010, з подальшими змінами. Навіть, після отримання кредитних коштів, вона не відмовилася від договору і не повернула отримані у кредит грошові кошти. Крім того, під час розгляду справи судом досліджено виписку про рух коштів за договором № б/н за період з 14.02.2008 по 22.07.2024, яка надана позивачем, з якої вбачається, що відповідач постійно користувалася кредитними коштами: знімала готівку в банкоматах, розраховувалася грошовими коштами за придбання різного роду товарів, здійснювала перекази грошових коштів з картки на картку, поповнювала картковий рахунок через термінали, а також списувалися відсотки, відбувалося збільшення кредитного ліміту і, відповідно грошові кошти за збільшеним кредитним лімітом використовувалися позичальником, сплата інших платежів тощо). На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Свої заперечення проти викладених позивачем обставин та докази у спростування доводів позивача, зокрема і щодо розміру заборгованості, відповідачем до суду не надано. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Згідно зі ст. 652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи кредитний договір № б/н від 23.07.2010 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що станом на 21.07.2024, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить - 56749 грн. 01 коп. який складається з наступного: 51302 грн. 54 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5446 грн. 47 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується матеріалами справи, зокрема розрахунками заборгованості за договором № б/н від 23.07.2010, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, а також випискою за означеним договором. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем розмір заборгованості, який визначений позивачем, спростований не був жодними доказами, незважаючи на норми ст.ст. 12, 13, 76-82 ЦПК України. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача, у межах заявлених позовних вимог, підлягає заборгованість за договором № б/н від 23.07.2010: 51302грн. 54коп. - заборгованість по тілу кредиту, 5446грн. 47коп. - заборгованість за простроченими відсотками, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач заборгованість за кредитним договором не погасила. Слід зазначити, що відповідач не скористалася правом подати відзив на позов та докази на спростування доводів позивача. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжним документом № BOJ63B403E від 23.07.2024. Таким чином, оскільки, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved