Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) в особі свого представника адвоката Янковського Я.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), у якому просить розірвати шлюб між сторонами, який було зареєстровано 16 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 283. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після народження другої дитини сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, на даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач не бажає більше перебувати у шлюбі з відповідачем, вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З цих підстав просить суд не вживати заходів для примирення подружжя, у відповідності до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позов та покласти на відповідача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 1 211, 20 грн. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. 04 жовтня 2024 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та її представника, зазначив, що сторона позивача підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце судового засідання; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку сторони позивача щодо розгляду справи, яка викладена у заяві, що надійшла до суду, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.03.2013 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 16 березня 2013 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис за № 283 (а.с. 8). В шлюбі у сторін народилося двоє спільних дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.09.2021 року, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.04.2021 року (а.с. 9-10). У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернулася до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та виник спір щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), зокрема статті 112. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з ч.1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 СК України, та враховує загальні положення законодавства, на які посилалась позивач у позовній заяві. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За обставин, що зазначені позивачем у позовній заяві, у останньої відсутні будь-які почуття до відповідача і збереження такого шлюбу суперечить її інтересам, а відтак, суд прийшов до висновку про те, що право позивача щодо припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджено фіскальним чеком від 23.09.2024, який міститься у матеріалах справи (а.с. 11). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved