Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною вище заявою, в якій просить встановити факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 454080 від 21 листопада 2008 року, договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 2026 від 16 листопада 2004 року та посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., а також Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 8075488 від 14 грудня 2004 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 880958421232), які видані на ім`я [PERSON] , дійсно належать [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Свої вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2004 року він разом з своєю матір`ю купили квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу № 2065 від 16 листопада 2004 року. На підставі цього договору та відповідно до рішення Перечинської міської ради 21 сесії IV скликання «Про передачу земельних ділянок у приватну власність, оренду, надання дозволів на зміну цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян» заявнику було передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0675 га та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 454080. Заявник також зазначає, що після смерті його матері він, збираючи пакет необхідних документів для оформлення спадщини, виявив помилку в написанні його імені у правовстановлюючих документах на будинок та земельну ділянку, а саме у договорі купівлі-продажу № 2065 від 16 листопада 2004 року, акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 454080 від 21 листопада 2008 року та Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 8075488 від 14 грудня 2004 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 880958421232), його ім`я записано як « [PERSON] ». Однак, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 травня 1972 року, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10 червня 2021 року, паспорту громадянина України і для виїзду за кордон, а також у картці платника податків, його ім`я записано як « [PERSON] ». Через вказані розбіжності заявник позбавлений права вільно та повно розпоряджатися своїм майном, яке належить йому на підставі правовстановлюючих документів, тому звернувся до суду з цією заявою. У судове засідання учасники не з`явилися. Представник заявника [PERSON] подала заяву, відповідно до якої просила суд розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву про те, що не заперечує проти вимог заявника. При цьому, просить суд розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, матеріалами справи доведено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 травня 1972 року (серії [NUMBER] від 04 травня 1989 року) і картці платника податків, прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Також матеріалами справи доведено, що у паспорті громадянина України № [NUMBER] , виданого 24 червня 2021 року органом 2125, та свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 10 червня 2021 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника теж зазначено як « [PERSON] ». Однак, як установлено з договору купівлі-продажу № 2065 від 16 листопада 2004 року, акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 454080 від 21 листопада 2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 8075488 від 14 грудня 2004 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 880958421232), то у таких ім`я [PERSON] вказано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Судом установлено, що заявник не має іншої можливості підтвердити факт, що договор купівлі-продажу № 2065 від 16 листопада 2004 року, акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 454080 від 21 листопада 2008 року та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 8075488 від 14 грудня 2004 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 880958421232) належать [PERSON] , але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки через вказані розбіжності останній позбавлений права вільно та повно розпоряджатися своїм майном, при цьому, спір про встановлення цього факту відсутній. Надані [PERSON] докази суд визнає належними і допустимими, оскільки такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підтверджують розбіжність в імені заявника. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Отже, з огляду на викладене та те, що заявник не має можливості будь-яким іншим чином встановити вказані вище факти, які породжують для нього юридичні наслідки, тому суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Тому,

Outcome: approved