Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Виконком Довгинцівської районної в місті ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , стягнувши аліменти на її утримання, посилаючись на злісне ухилення матері дитини від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька малолітньої внесено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. 10.06.2022 виконком Довгинцівської районної в місті ради звернувся до Довгинцівського районного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав Мо[PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що остання злісно не виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей (справа №211/1961/22). Відповідно до вироку Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2022 [PERSON] призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу.Згідно з ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2022 [PERSON] тимчасово залишена в державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» у зв`язку з розглядом кримінального провадження №12022041720000666 відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 частиною 4 Кримінального кодексу України(справа №211/4848/22).За інформацією державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3» від 30.01.2023 №3/2-291, в даній установі дійсно перебуває під вартою на дільниці слідчого ізолятору ув`язнена [PERSON] з 16.11.2022.Малолітня [PERSON] , [INFO] , відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15.11.2022, влаштована до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради. Народження дівчинки не зареєстроване.За інформацією управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 22.11.2022 №13/15-80, станом на 21.11.2022 [PERSON] державні соціальні допомоги на дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не отримує.Відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 21.12.2022 №380 «Про реєстрацію народження малолітньої [PERSON] , [INFO] » проведено державну реєстрацію народження дитини відповідно до частини першої статі 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до наказу служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 02.01.2023 №1 «Про взяття на первинний облік малолітньої [PERSON] , [INFO] » малолітня перебуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.За інформацією комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради від 10.01.2023 №35, малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться у даному закладі з 15.11.2022. На теперішній час біологічний батько або інші родичі станом здоров`я дівчинки не цікавилися.Відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 18.01.2023 №9 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній [PERSON] , [INFO] » надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Враховуючи викладене, оскільки зазначені факти можна розцінювати як ухилення відповідача від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків, позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Ухвалою суду від 20.04.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.11.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У судовому засіданні представник Виконкому Довгинцівської районної в місті ради Безверха О.Г. позов підтримала, посилаючись на обставини, вказані у позові, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, позовні вимоги не визнала, просила не позбавляти її батьківських прав. Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради Маркова С.А. у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позові. Представник Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позові. У подальшому звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника центру. Суд, заслухавши позивача, відповідача, представників третіх осіб, дослідивши письмові докази в їх сукупності та кожний окремо, прийшов до наступного висновку. Вирішуючи даний позов, суд згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У судовому засіданні встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 23.12.2022 Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №488 від 23.12.2022, матір`ю малолітньої є відповідач у справі: [PERSON] (а.с. 11), відомості про батька записані відповідно до ст. 135 ч. 1 СК України (а.с. 12). Малолітня [PERSON] , [INFO] , відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15.11.2022, влаштована до комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради. Народження дівчинки не зареєстроване (а.с. 21, 22). Відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 21.12.2022 №380 «Про реєстрацію народження малолітньої [PERSON] , [INFO] » проведено державну реєстрацію народження дитини відповідно до частини першої статі 135 Сімейного кодексу України (а.с. 25). Наказом служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 02.01.2023 №1 «Про взяття на первинний облік малолітньої [PERSON] , [INFO] » малолітню поставлено на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 26). За інформацією комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська дитяча лікарня №4» Криворізької міської ради від 10.01.2023 №35, малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться у даному закладі з 15.11.2022. На теперішній час біологічний батько або інші родичі станом здоров`я дівчинки не цікавилися (а.с. 27). Відповідно до рішення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 18.01.2023 №9 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній [PERSON] , [INFO] » надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 28). Також матеріали справи містять докази неможливість належного виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Якими встановлено, що у провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває справа №211/1961/22 за позовом виконкому Довгинцівської районної в місті ради до Мо[PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що остання злісно не виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дітей (а.с. 13-17). Також вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2022 [PERSON] призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу (а.с. 18-20).Згідно ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2022 у справі №211/4858/22 [PERSON] тимчасово залишена в державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» у зв`язку з розглядом кримінального провадження №12022041720000666 відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 частиною 4 Кримінального кодексу України(а.с. 24).За інформацією державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3» від 30.01.2023 №3/2-291, в даній установі дійсно перебуває під вартою на дільниці слідчого ізолятору ув`язнена [PERSON] з 16.11.2022 (а.с. 29). Вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2024 [PERSON] призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу (а.с. 110). За інформацією управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 22.11.2022 №13/15-80, станом на 21.11.2022 [PERSON] державні соціальні допомоги на дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не отримує (а.с. 23). Згідно зі статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Відповідно до висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 09.03.2023 № 8/26-82, виконком вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Однак, суд звертає увагу на те, що висновок органу опіки та піклування є таким, що має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей (постанова Верховного Суду від 15.04.2021 (справа №243/13192/19-ц). Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29.04.2020 у справі №522/10703/18 (провадження №61-4014св20), від 13.04.2020 у справі №760/468/18 (провадження №61-8883св19), від 11.03.2020 у справі №638/16622/17 (провадження №61-13752св19), від 23.12.2020 у справі №522/21914/14 (провадження №61-8179св19). Так, суд приймає до увагу позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 08.06.2022 у справі №362/4847/20 (провадження №61-399св22), відповідно до якої «факт взяття відповідача під варту 13.07.2018 є об`єктивною причиною, що унеможливлює виконання відповідачем його батьківських обов`язків з вказаного часу». Так, на момент відкриття провадження у справі відповідач [PERSON] перебувала під вартою та відповідно не мала змоги за час розгляду справи в суді змінити свою поведінку та ставлення до виховання і утримання доньки. [PERSON] бажає спілкуватися з молодшою донькою та іншими своїми дітьми, брати активну участь у їх житті, заперечує проти позбавлення її батьківських прав, а тому перебування її під вартою свідчи ть про існування об`єктивних перешкод для реалізації останньою її батьківських обов`язків. Верховний Суду у постанові від 07.02.2024 у справі №455/307/22 (провадження №61-16965св23) зазначив, що у спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дітей, інтереси яких превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України", пункт 49). За таких обставин, враховуючи, що поведінка відповідача [PERSON] загалом свідчить про її спроможність та волевиявлення виконувати свої природні материнські обов`язки, а також з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання матері брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею, та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд у контексті конкретних обставин цієї справи дійшов висновку про можливість часткового задоволення вимог, відібравши малолітню Соломію від матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачем не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 14.03.2023. Враховуючи викладене вище, перебування на утриманні відповідача ще трьох малолітніх дітей, суд дійшов висновку про доцільність щомісячного стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 14.03.2023 до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial