Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14 грудня 2013 року Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №391. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 14 грудня 2013 року. В даному шлюбі у подружжя народилися сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на сьогодні відносини позивачки з відповідачем повністю припинені, спроб для їх відновлення вони не здійснювали, оскільки вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують жодних зв`язків. Вважає, що шлюб існує лише формально та суперечить інтересам позивачки, збереження сім`ї та примирення є неможливим. Ухвалою суду від 18 жовтня 2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилась, проте разом із позовом подала клопотання, у якому просить проводити розгляд справи у її відсутності, заперечень щодо ухвалення заочного рішення не подавала. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив, проте на адресу суду від нього надійшла заява про визнання позову. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданою відповідачем заявою, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом [PERSON] та [PERSON] \~зареєстрували шлюб 14 грудня 2013 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №391. У шлюбі у них є двоє неповнолітніх синів. Встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, тривалий час вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні відносини, шлюб існує формально. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу та вважає, що збереження такого суперечить її інтересам. Відповідно до ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав та подав заяву про розгляд справи у його відсутності, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із квитанції №9357-5584-8612-0185 АТ КБ "Приватбанк" позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~в сумі 1211,20 грн. Враховуючи вищевикладене, а також і те, що розгляд даної справи по суті не здійснювався, що підтверджується її матеріалами, суд приходить до висновку, що позивачці [PERSON] слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 605 грн 60 коп. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачкою при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 605 грн 60 коп судового збору.

Outcome: approved