Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивач Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» (далі\~ ТОВ\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.07.2023 між ТОВ «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС»\~та [PERSON] укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1237-5449 у письмовій формі у вигляді електронного документа. Позичальник був попередньо ознайомлений із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором), які разом складають єдиний договір. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A6929, для підписання Кредитного договору № 1237-5449 від 11.07.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Позивач вказує, що взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у розмірі 9\~700 грн., строком на 300 днів, базовий період 14 днів, зі сплатою процентів: 2,50% в день за зниженою процентною ставкою; 3,00% в день за стандартною процентною ставкою, перерахувавши їх на картковий рахунок вказаний Відповідачем у особистому кабінеті. Однак, відповідач всупереч умовам Договору та чинному законодавству, порушив умови Договору та не повернув в повному обсязі кредитні кошти Кредитодавцю, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Договором, внаслідок чого станом на 15.07.2024 у нього наявна заборгованість у розмірі 96\~321 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 9 700 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 86\~621 грн. Разом з тим, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 47\~821 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 48 500,00 грн. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором № 1237-5449 від 11.07.2023, в розмірі 48\~500 грн, з яких: 9\~700 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 38\~800 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. 22.10.2024 судом зареєстровано відзив на позов поданий відповідачем [PERSON] в якому останній вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, на думку відповідача наявна в матеріалах справи паперова копія спірного кредитного договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору між ним та позивачем. Водночас він не укладав кредитний договір, роздруківку якого долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви, відповідно не погоджував пункти договору щодо кредитної ставки та кабальних умов кредитування. Відповідач зауважує, що якби він дійсно укладав такий договір, то в обов`язковому порядку мав би здійснити набір у відповідній електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитись у вказаній електронній формі та зберегтись на сервері кредитора для подальшого долучення до кредитних договорів, і позивач міг би надати такі докази. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення йому, підтвердження ним пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. Вказане на переконання відповідача свідчить на неукладеність, в тому числі в електронному вигляді, оспорюваного правочину - Договору про відкриття кредитної лінії від 11.07.2023 № 1237-5449, а відтак вимоги про стягнення з нього процентів за ставкою, яку він не погоджував є необґрунтованими. Крім того, відповідач звертає увагу, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 38\~800,00 грн не є співрозмірною тілу кредиту у сумі 9700,00 грн, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на його шкоду, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації, у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, а відтак відповідач просить при ухваленні рішення зменшити розмір відсотків, щонайменше до заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом. Також відповідач вказує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Поряд з цим, розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем тощо. Окрім того, відповідач звертає увагу, що на підтвердження перерахування йому коштів позивач зазначає, що таке перерахування підтверджується інформаційною довідкою банку, відповідно до якої нібито, як зазначає позивач, йому було перераховано тіло кредиту. Втім, на зазначений файл не може бути належним підтвердженням здійснення переказу, оскільки повністю перебуває в залежності від сторони позивача. Більше того, не відомо, кому належить карткові рахунки на, які переказано дані кошти, оскільки лист не містить ідентифікуючих даних, а із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме йому. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету [PERSON] . Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому,

Outcome: approved