Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] . 16.08.2024 звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що спільне подружнє життя із ним не склалося, оскільки чоловік безпідставно її ревнував, звинувачував у неіснуючих зрадах, ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, що погіршувало її моральний стан і принижувало як жінку. На підставі цього в сім`ї відбувалися сварки на очах у неповнолітніх дітей, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Зазначає, що на протязі року подружні відносини між ними припинилися, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору про спільне майно немає. Подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе і недоцільне та суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, просила розірвати шлюб. Ухвалою судді від 20.08.2024 відкрито провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить не надавати часу для примирення між ними, справу розглядати без її участі, оскільки вибуває за кордон, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2\~ст.247 ЦПК України. За таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу за його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281\~ЦПК України заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про одруження серія [NUMBER] та копій свідоцтв про народження (а.с.5, 12-13) видно, що сторони зареєстрували шлюб 14.08.2004 у Кам`янобрідській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №6, в шлюбі мають синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , через розбіжності у поглядах на шлюб та сім`ю, сімейні відносини між ними зіпсувались, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору щодо майна, а також стосовно місця проживання дітей немає. Позивачка, як убачається із змісту позову просить про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради №211 від 25.07.2024 (а.с.14) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою проживають діти. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування позивачки до збереження шлюбу порушуватиме її права, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору стягує з відповідача на користь позивачки 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved