Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

В квітні 2024 року адвокат Самойленко Петро Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просив стягнути з відповідача на користь ФОП [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 9 577,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 19.10.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежнострахова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9051311. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Geely», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 16.04.2021 року приблизно о 23 год. 20 хв., в м. Біла Церква по бул. Олександрійському, [PERSON] керуючи автомобілем «Geely», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » скоїв наїзд на світлофор та табличну пішохідний перехід. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди майну було завдано механічних пошкоджень, а власнику - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2021 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі страхового акту №215/037/013403/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9 577,00 грн. Загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 9577,00 грн. Як вбачається з Постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2021 року, відповідач керував автомобілем «Geely», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » у стані алкогольного сп`яніння. В розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АР/9051311. 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АР/9051311 від 19.10.2020 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2024 року головуючим суддею визначено суддю Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 24 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява, в якій представник позивача - адвокат Самойленко П. М. просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.06.2021 року у справі №357/4416/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та застосувано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. З даної постанови вбачається, що 16.04.2021 року о 23 год. 20 хв. в м. Біла Церква по бульвару Олександрійському 73 водій [PERSON] , керував транспортним засобом GEELY н.з. [NUMBER] , перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, 16.04.2021 року о 23 год. 20 хв. в м. Біла Церква по бульвару Олександрійському 73 водій [PERSON] , керував транспортним засобом GEELY н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на світлофор та табличку пішохідний перехід. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим поршив вимоги п.п.2.3 б, 12.1 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 15.06.2021 року. Відповідно до ч.4 ст.82ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також судом встановлено, що 19.10.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежнострахова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9051311. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Geely», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 20.07.2021 року Департамент житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, як власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майна, звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/9051311. На підставі страхового акту №215/037/013403/21/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради страхове відшкодування в розмірі 9 577,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №20323 від 03.11.2021 року. 11.07.2022 року ПрАТ «УПСК» було направлено [PERSON] вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. 03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає (передає), а ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору №03/03/2023 про відступлення права вимоги ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АР/9051311 від 19.10.2020 року. Вказані обставинами підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). За правилом ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що з вини [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено світлофор та табличку пішохідний перехід. Страховою компанією за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності забезпеченого ТЗ було виплачено страхове відшкодування Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради в розмірі 9577,00 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до пункту «в» статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтями 516, 517 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів), які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. Відтак, оскільки до позивача перейшло право вимоги до відповідача у межах суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9577,00 грн., тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 968,96 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне. Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2022 між адвокатом Самойленком Петром Миколайовичем та ФОП [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 01/11/22, з урахуванням додаткової угоди № 403 від 13.11.2023 року, відповідно до умов якого адвокат надає правову допомогу клієнту. У акті виконаних здачі-прийняття робіт (надання послуг) 13.11.2023 року деталізовано вартість наданих адвокатом послуг на загальну суму 3000,00 грн. Позивачем також надано платіжну інструкцію №Р24А1942629412D6260 від 13.11.2023 року, з якої вбачається, що [PERSON] сплатив на користь [PERSON] за надання правової допомоги кошти в розмірі 3000,00 грн. Відповідачем не ставилось питання щодо розміру витрат на правову допомогу, не заперечувався такий розмір як надмірний, а тому суд бере до уваги документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу та вважає за необхідне їх стягнути з відповідача.

Outcome: approved