Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення суду від 02.08.2017 по справі №752/8097/17 їх шлюб було розірвано та стягнуто аліменти на утримання їх сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, розмір яких було збільшено до 3500 грн на підставі рішення суду від 01.05.2024 по справі №752/26345/24. Станом на сьогодні вони проживають разом, їх спільну дитину вона утримує самостійно. Вона зверталася до відповідача з листом щодо відшкодування витрачених нею додаткових коштів за період з червня 2023 по січень 2024 року у розмірі 18152,50 грн. Вказані кошти було витрачено на туристичну путівку до дитячого табору, спортивну секцію з баскетболу та купівлю зимового взуття. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання їх сина [PERSON] одноразово в сумі 18152,50 грн. 12.09.2024 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов у повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача адвокат Лічман О.М. надав до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача, в якій заперечував щодо задоволення позову. Представник відповідача адвокат Лічман О.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача вказав, що відповідач не погоджується із твердженням позивача, що вказані у позовних вимогах витрати є додатковими, особливим витратами на їх дитину. Позивач не повідомляла відповідача про виявлення будь-яких особливих здібностей чи досягнень у їх дитини. На думку відповідача, їх син є звичайною дитиною, який навчається у школі та ходить на спортивну секцію. Доказів зворотнього позивач не зазначила. Зокрема витрати на придбання взяття дитині є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб їх дитини, які компенсуються за рахунок отримання аліментів. Фінансові можливості та матеріальний стан відповідача не дають спроможності сплачувати вказані додаткові витрати, визначені позивачем у позові. Відповідач тривалий час має ряд хронічних захворювань і потребує регулярного лікування та додаткових витрат на ліки. Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини, внаслідок чого позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з копією свідоцтва про народження від 23.04.2011 серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в м. Київ, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копій платіжних інструкцій [PERSON] здійснила оплату за дитячу путівку в туристичний табір у розміру 1940 грн, 19260 грн, за черевики у розмірі 3989 грн, за спортивну секцію (тренування з баскетболу) у розмірі 2900 грн, 2900 грн у листопаді 2023, 2900 грн за грудень 2023 року, 2416 за січень 2024 року На підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01.05.2024 по справі №752/26346/23 було збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , до 3500 грн. Відповідно до відомостей з реєстру від 27.09.2024 [PERSON] за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2024 року отримував заробітну плату від ТОВ «Заклад дошкільної освіти «Крістал кідс» у загальному розмірі 120963,01 грн. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги, виклаканої через додаткові витрати на утримання їх неповнолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Нормами ст. 185 СК України врегульовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд зазначає, що піклування про стан здоров`я та розвиток здібностей дитини є батьківським обов`язком, а тому батьки в рівній мірі повинні приймати участь у витратах, що викликані особливими обставинами, зокрема й розвитком здібностей дитини, шляхом оплати її навчання за цим напрямком. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова ВСУ від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Аналіз наведених норм права, практики Верховного Суду, дає підстави суду для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток, належне виховання та стан здоров`я дитини, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. У позовній заяві позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину, пов`язані з оплатою за перебування у дитячому таборі, спортивну секцію їх сина та придбання для нього взуття. Зокрема позивач просить стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат на їх дитину у сумі 18152,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом досліджені письмові докази, надані позивачем на підтвердження понесення додаткових витрат на їх дитину, з яких вбачається, що позивач сплатила вказані кошти за туристичну путівку до дитячого табору, спортивну секцію з баскетболу та купівлю зимового взуття у загальному розмірі 36305 грн. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами понесення нею додаткових витрат на їх сина, які викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн, у зв`язку з тим, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаною позовною заявою.

Outcome: approved