Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) в особі його представника - [PERSON] звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат пов`язаних з регламентною виплатою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 березня 2020р. близько 20 год. 00 хв., [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимогам ПДР України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи мотоциклом марки «Yamaha» реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , рухаючись по [ADDRESS] , в напрямку руху до перехрестя вул. Чкалова, був неуважний під час руху мотоциклу, не стежив за дорожньою обстановкою, завчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не зменшив швидкість транспортного засобу аж до його зупинки з моменту виникнення небезпеки для руху - наявність пішохода [PERSON] , який стояв на проїзній частині, у зв`язку з чим допустив наїзд на останнього. Внаслідок ДТП [PERSON] 1972 року народження, помер на місці пригоди. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 серпня 2020р. відповідача по справі [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та застосовано відносно нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом до виходу із хворобливого стану. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2022р. відносно [PERSON] змінено примусові заходи медичного характеру із примусового лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022р. припинено примусові заходи медичного характеру відносно відповідача по справі [PERSON] . Завдана шкода винуватцем ДТП - відповідачем по справі [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння даної ДТП відповідач не мав укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ. На підставі заяви представника потерпілої особи [PERSON] від 28.08.2021р. про виплату страхового відшкодування пов`язаної із втратою годувальника, позивач по справі МТСБУ згідно наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №3.1/9071 від 25.11.2021р. відшкодувало шкоду пов`язану зі шкодою заподіяною в результаті ДТП в розмірі 192 968 грн. 00 коп. У зв`язку з настанням події, у відповідності до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ звернулось до відповідача по справі [PERSON] , з письмовою претензією про відшкодування збитків в порядку регресу, яка останнім виконана не була. На підставі вищезазначеного просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ витрати, пов`язані з регламентною виплатою в розмірі 192 968 грн. 00 коп. та 3028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №840168 від 11.10.2024р. відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38). Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.07.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 27). Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач по справі [PERSON] не подав. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (позовної заяви з додатками) двічі надіслані відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 30-32). Згідно прохальної частини позовної заяви, позивач по справі просить розгляд даної цивільної справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 вересня 2024р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 34). Судове засідання у даній цивільній справі призначалось на 11 та 30 жовтня 2024р, про що відповідач по справі повідомлявся засобами поштового зв`язку «Укрпошта», однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошта» «невдала спроба вручення» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 37, 41). Крім того на офіційному веб-порталі Ківерцівського районного суду Волинської області були розміщені судові оголошення про виклик відповідача по справі [PERSON] в вищевказані судові засідання з розгляду даної цивільної справи (а.с. 35, 40). У разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 2-6236/11 (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2021 року). Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача по справі [PERSON] про розгляд справи, незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про відкриття провадження у даній цивільній справі та правила її розгляду. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, за згодою позивача та у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містять спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 серпня 2020р., 17 березня 2020р. близько 20 год. 00 хв., відповідач по справі [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, всупереч вимогам ПДР України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи мотоциклом марки «Yamaha» реєстраційний номер Республіки Польща [NUMBER] , рухаючись по [ADDRESS] , в напрямку руху до перехрестя вул. Чкалова, був неуважний під час руху мотоциклу, не стежив за дорожньою обстановкою, завчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не зменшив швидкість транспортного засобу аж до його зупинки з моменту виникнення небезпеки для руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який стояв на проїзній частині. Внаслідок ДТП [PERSON] 1972 року народження, помер на місці пригоди. Вказаною ухвалою суду відповідача по справі [PERSON] визнано винним у вчиненні суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та застосовано відносно нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом до виходу із хворобливого стану (а.с. 7). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2022р. відносно [PERSON] змінено примусові заходи медичного характеру із примусового лікування у психіатричному закладі із звичайним наглядом до надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 грудня 2022р. припинено примусові заходи медичного характеру відносно відповідача по справі [PERSON] (а.с. 8). Згідно п. 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2020р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с. 21). Разом з тим, з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.12.1972р. вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) №8568/05.2-04-35 від 21.09.2021р., в Державному реєстрі актів цивільного стану наявний актовий запис про смерть №143, складений 28.08.2017р. відносно [PERSON] - матері загиблого в ДТП [PERSON] (а.с. 12). З довідки (інформація про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого) від 18.08.2021р. вбачається, що на момент смерті [PERSON] , до кола осіб першого ступеня спорідненості по відношенню до загиблого є його батько - [PERSON] . Інші особи по питанню виплати страхового відшкодування до позивача не звертались (а.с. 18). Згідно довіреності посвідченої приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Герасимчук О.П. 20.08.2021р. за реєстровим №519, [PERSON] уповноважив [PERSON] та ряд інших осіб представляти його інтереси в органах, установах, підприємствах та організаціях по факту події, яка мала місце 17.03.2020р. в результаті якої загинув його син - [PERSON] , в тому числі на ініціювання та отримання належної грошової компенсації за спричинену шкоду (а.с. 16). З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що 28.08.2021р. представник потерпілої особи [PERSON] звернувся до позивача по справі МТСБУ із повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду та із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10, 11). Згідно наказу МТСБУ №3.1/9071 від 25.11.2021р. про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, представнику позивача по справі [PERSON] відшкодувало шкоду пов`язану зі шкодою заподіяною в результаті ДТП в розмірі 192 968 грн. 00 коп.(а.с. 9, 23). Диспозицією статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 41. 1 ст. 41 зазначеного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до положень п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Судом встановлено, що позивачем МТСБУ відшкодовано представнику потерпілої особи шкоду заподіяну з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для відшкодування матеріальної шкоди. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого і документально підтвердженого судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved