Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач), третя особа: Орган опіки та піклування Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області (далі-третя особа) про позбавлення батьківських прав, в якому вказує, що з 26 вересня 2009 року по 31 жовтня 2011 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . 31 жовтня 2011 року рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано і їх малолітня дитина залишилась проживати з позивачем, а відповідач почав проживати окремо. З того часу відповідач [PERSON] до своєї дочки жодного разу не навідувався, навіть в телефонному режимі не цікавився дитиною, її навчанням та здоров`ям. Крім того, відповідач будь-якої матеріальної допомоги для придбання дитині одягу, шкільного приладдя, продуктів харчування та інше не надає. Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 15.11.2011 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.10.2011 року. Однак, аліменти відповідач сплачував не регулярно, через що на даний час у нього заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 19.07.2024 року становить 68571,34 гривень. На даний час позивач проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який ставиться до її дочки як до своєї дитини, він забезпечує її повністю всім необхідним та займається її вихованням. Тобто, між ними існують сталі відносини, як між батьком та дитиною. Натомість батько дитини [PERSON] проживає окремо, займається виключно своїм життям, повністю відсторонився від виховання дитини. Починаючи з 2011 року відповідач жодного разу не бачився з дитиною, не вітав та не відвідав жодного дня її народження, не передавав подарунків, жодного інтересу до життя дитини не проявляє, будь-якої фінансової допомоги на утримання дитини не надає. Викладене вказує на те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно своєї неповнолітньої дочки. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дочки та здобуття нею повної загальної середньої освіти, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На підставі вищевикладеного, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання в якому просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить не позбавляти його батьківських прав /а.с. 37/. Представник Органу опіки та піклування Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, враховуючи інтереси дитини. Суд, вислухавши представника позивача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 січня 2010 року Саверецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1 /а.с. 12/. Відповідно до довідки № 01-21/53 від 23 травня 2024 року, виданої Кожанською гімназією з початковою школою Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 8 класі Кожанської гімназії з початковою школою Фастівського району Київської області, вихованням дитини мати займається сама, батько [PERSON] участі в житті дитини не брав: не відвідував батьківські збори і шкільні свята, не цікавився дитиною впродовж навчального періоду /а.с. 13/. Згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2011 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходів), але неменше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 25.10.2011 року /а.с. 14/. Як вбачається з рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2011 року, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.15/. Відповідно до ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2011 року, виправлено описку в рішенні Попільнянського районного суду Житомирської області від 31.10.2011 року по справі про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , зазначивши у резолютивній частині рішення по батькові дружину « [PERSON] » замість « [PERSON] » /а.с. 16/. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого 19 липня 2024 року Коростишівським ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник [PERSON] станом на 19 липня 2024 року має заборгованість по аліментах в розмірі 68571,34 гривень /17-18/. Як вбачається з Висновку виконавчого комітету Кожанської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області № 08-05 від 15.07.2024 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] », вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] /а.с. 19-21/. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав з тих підстав, що батько не приймає участі у вихованні дочки, чим свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Статтею 5 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно приписів частини другої статті 150, частини другої статті 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Пунктом 16 вищевказаної Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків, в даному випадку позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно відповідача, але він свідомо ухиляється та самоусунувся від виконання своїх обов`язків: не проживає з дитиною, не провідує дочку, не приймає участі у її вихованні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виявляє ніякого інтересу до дитини, а тому наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дочки. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень /а.с.1/, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved