Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

08.04.2024 позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 119525 грн, з яких 25000грн сума кредиту, сума процентів за користування кредитом 94525грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.02.2022 між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний Договір № 5556721 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого відповідач отримав 25000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, строком на 360 днів. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна», відповідно до чинного законодавства України 19.06.2023 укладений Договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредтним договором. Відповідач умови договору належним чином не виконав, в результаті чого його заборгованість становить 119525 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 25000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 94525 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2024 дану справу за територіальною юрисдикцією (підсудністю) передано на розгляд до Червоноградського міського суду Львівської області. Ухвалою від 12.07.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 11.09.2024 з повідомленням сторін, який відкладено на 23.10.2024. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання втретє не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останнього до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України\~судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 17.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» (далі «Товариство») та відповідачем [PERSON] (далі «Споживач») було укладено Договір про надання споживчого кредиту №5556721 (далі - «Договір») (а. с. 128-137). Відповідно до п. 1.1 Договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно з пунктами 1.3. - 1.5 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000,00 грн; тип кредиту - кредит; строк кредиту - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів; детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% у день та застосовується в межах строку, вказаного в п. 1.4. цього Договору; знижена процентна ставка - 0,597% у день. Відповідно до п. 2.4. Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п.2.1. Договору. Також представником позивача додано: Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які містять умови кредитування. Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», затверджені Наказом №19 ОД Директора ТОВ «Авентус Україна» від 05.01.2022. Дані документи підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А531573. Таким чином, між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір №5556721 про надання споживчого кредиту. При цьому встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, який був підписаний останнім у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом від ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів від 22.06.2023 (а. с. 33). Проте, відповідач, в порушення своїх зобов`язань за укладеним договором, кредитні кошти та відсотки за користування такими не повернув. Відповідно до розрахунку заборгованості (Карти обліку Договору, підписаної директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна») за Договором № 5556721 від 17.02.2022, станом на 18.06.2023, рахується заборгованість в сумі 89675 грн, яка складається з наступного: 25 000 грн тіла кредиту; 64675 грн нарахованих процентів (а. с. 96-120 ). Зазначений розрахунок заборгованості містить відомості про порядок, дату та суми нарахування процентів. 19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №19.06/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Авентус Україна» відступити ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною стравою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна» (а. с. 47-55). Згідно з Актом прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному виді за Договором факторингу Клієнт ТОВ «Авентус Україна» передав, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняв Реєстр боржників кількістю 3087, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор став кредитором по відношенню до боржників (а. с. 56). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 89675 грн, що складається з 25000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 64675 грн заборгованості за відсотками (а. с. 122). Таким чином, позивач правомірно, на законних підставах набув право вимоги до боржника [PERSON] за Договором №5556721. Оскільки боржник [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього вищевказаної заборгованості. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до ст.2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ч. 1 ст.626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У ст.3Закону України«Про електроннукомерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3Закону України«Про електроннукомерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Таким чином, між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір №5556721 від 17.02.2022 про надання споживчого кредиту, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А531573», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Підписавши Кредитний договір, Правила, Паспорт та Таблицю, [PERSON] підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови цілком зрозумів та приймав їх. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Натомість відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, свої зобов`язання не виконав, кредит не повернув, відсотки за користування коштами не сплатив. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладенням 19.06.2023 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» договору факторингу №19.06/23-Ф, у результаті чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5556721 від 17.02.2022 на суму заборгованості 89675 грн, що складається з 25000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 64675 грн заборгованості за відсотками. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунків заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наведений вище розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. Що стосується вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів у період з 02.11.2022 по 01.01.2023 в межах строку кредитного договору за формулою 25000 гривень х 1,99% х 60 календарних днів = 29 850 грн, суд зазначає наступне. Позивач набув правого грошової вимоги за Договором в розмірі 89675 грн, що складається з 25000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 64675 грн заборгованості за відсотками (станом на час укладання Договору факторингу). Такий розмір відображений у зазначеному вище Акті прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №19.06/23-Ф від 19.06.2023 та розрахунку заборгованості. Позивачем належним чином не обґрунтовано підстав нарахування відсотків за 60 календарних днів у період з 14.11.2022 по 12.01.2023, тобто за період, що передував даті укладання Договору факторингу (коли позивач ще не набув прав вимоги до відповідача). За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №5556721 від 17.02.2022 в розмірі 89675грн, що складається з 25000 грн заборгованості за основною сумою боргу та 64675 грн заборгованості за відсотками. У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення 29850 грн, донарахованих позивачем відсотків слід відмовити за безпідставністю. Вирішаючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №4072 від 28.03.2024 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422грн 40 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в сумі 1817,43 грн, виходячи з такого розрахунку: 89675 грн (розмір задоволених позовних вимог) /119525 грн (розмір заявлених позовних вимог)х 2422,40 грн (сума сплаченого судового збору). Крім цього, позивач також просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. Відповідно до ч.2, 3 ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надано: Договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022, звітом про надання правової допомоги від 28.03.2024, платіжною інструкцією №4217 від 29.03.2024 року про сплату 10 000 грн за адвокатські послуги та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1075167 від 26.03.2024. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18. Згідно положень додаткової постанови Верхового Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial