Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Кондратенка М.М. звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля, який мотивує тим, що з 27 липня 2007 року сторони знаходились у шлюбі, який 08 червня 2022 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/7764/21 розірвано. 09 липня 2020 року, перебуваючи в шлюбі з позивачкою, відповідач уклав з АТ «Акцент-Банк» договір фінансового лізингу за заявою № APSU000000000105308, метою якого було придбання автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC 2011 року випуску, що був необхідний для використання в інтересах сім`ї. Починаючи з 09 липня 2020 року сторони за спільний кошт виплачували зобов`язання за вказаним договором фінансового лізину та перебуваючи у шлюбі виплатили його повністю. Згідно листа ТСЦ МВС №5946 від 10 червня 2023 року №31/18/5946-22каз повідомлено, що за даними ЄДР МВС станом на 08 червня 2023 року за [PERSON] 26 серпня 2022 року зареєстровано транспортний засіб - автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC 2011 року випуску, який 07 березня 2023 року перереєстровано на іншого власника. Згідно листа ТСЦ МВС №5946 від 24 червня 2023 року №31/18/5946-25каз повідомлено, що 26 серпня 2022 року за [PERSON] зареєстровано автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC 2011 року випуску на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2022 року №7457/22/002548, укладеного в ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС». Попередній власник даного транспортного засобу - АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Так, відповідач [PERSON] здійснив виплати по зобов`язанню фінансового лізингу, під час перебування в шлюбі, використовуючи спільні кошти подружжя, але право власності на автомобіль на себе не реєстрував, оскільки в червні 2022 року сторони розлучилися. Одразу після розірвання шлюбу, що мало місце 08 червня 2022 року (рішення набрало законної сили 09 липня 2022 року), відповідач здійснює перереєстрацію автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC 2011 року випуску на себе 17 серпня 2022 року, тобто майже через місяць. 07 березня 2023 року відповідач здійснює відчуження автомобіля, не отримуючи жодної згоди на це від позивачки, а також не повертаючи позивачці половину вартості зазначеного автомобіля. Всі зазначені дії відповідача були спрямовані на виведення спільного автомобіля з поділу майна подружжя. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється розділити майно за взаємною згодою, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC 2011 року випуску в сумі в сумі 45 049,72 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання 13 листопада 2023 року о 13 год. 00 хв. 01 листопада 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Іващенка О.М. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що дійсно 09 липня 2020 року, перебуваючи в шлюбі з позивачкою, відповідач уклав з АТ «Акцент-Банк» договір фінансового лізингу № APSU000000000105308, метою якого було придання автомобіля. Згідно даного договору були встановлені періоди погашення. За час шлюбу 09 липня 2020 року 08 червня 2022 року кредитні кошти за автомобіль виплачені не були. Дана інформація підтверджується випискою по кредиту від 24 жовтня 2023 року. Зазначеною випискою по кредиту підтверджується погашення кредитних коштів за автомобіль в період 16 червня 2022 року -11 липня 2022 року, тобто вже після розірвання шлюбу. Внесення коштів у розмірі 261 818,64 грн. відбулось після розірвання шлюбу та не за рахунок спільних коштів подружжя. Так, для виконання умов договору та погашення кредитних коштів, відповідачем 15 червня 2022 року взято у борг кошти в розмірі 262000,00 грн., які і були внесені до АТ «Акцент-Банк» в рахунок договору фінансового лізингу № APSU000000000105308 від 09 липня 2020 року. Взяття коштів у борг підтверджується борговою розпискою від 15 червня 2022 року. Тобто, виплата автомобіля відбулась виключно за рахунок власних коштів відповідача, які ним взято в борг і які йому ще треба буде повертати протягом двох років. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що позивач намагається здійснити розподіл спільних сумісних коштів за час шлюбу, якими не є кошти сплачені в рахунок погашення боргових зобов`язань по договору фінансового лізингу № APSU000000000105308 від 09 липня 2022 року. Дані кошти є виключно особистими коштами відповідача, більше того борговими. Звертає увагу суду, що право власності на автомобіль за час перебування у шлюбі колишнє подружжя не отримало, оскільки кошти за автомобіль не виплачувались, тому відповідно спільною сумісною власністю автомобіль відповідно так і не став. Довідково, набуття права власності на зазначений автомобіль з державною реєстрацією відбулось лише 26 серпня 2022 року, після сплати за нього власних коштів відповідачем у період часу 16 червня 2022 року - 11 липня 2022 року. Тобто і оформлення і сплата за автомобіль відбувалась вже поза шлюбними відносинами. Дії позивача спрямовані на стягнення половини коштів за автомобіль, знаючи, що вони виплачені не за рахунок спільних сумісних коштів нажитих за час подружжя, вочевидь мають шахрайські ознаки. Враховуючи розірвання шлюбу 08 червня 2022 року, то відповідно далі цієї дати набуте майно відповідача за власні кошти не є спільною сумісною власністю з колишньою дружиною. Жодних доказів того, що автомобіль виплачений саме за рахунок спільних сумісних коштів колишнього подружжя, позивач до позовної заяви не надає. Решта аргументів наведених в позовній заяві стосується доведенню вартості автомобіля, однак виходячи з того що виплата по ньому здійснена за особисті кошти відповідача після розірвання шлюбу, що відповідно не є спільною сумісною власністю, тому і дослідження цього питання не потребує. Просить суд відмовити повністю в задоволенні позову та стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. 00 коп. (а.с. 37-38). Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 14 листопада 2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Северинової А.С. на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2023 року справа прийнята до провадження суддею Сидоренко А.П. та призначено в підготовче засідання на 30 січня 2024 року о 13 год. 00 хв. Протокольною ухвалою суду 30 січня 2024 року підготовче засідання відкладено до 19 березня 2024 року, 13 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача. Направлено ухвалу суду від 11 жовтня 2023 року про витребування доказів, для виконання. Протокольною ухвалою суду 19 березня 2024 року підготовче засідання відкладено до 06 червня 2024 року, 09 год.30 хв. у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів від 11 жовтня 2023 року. 23 квітня 2024 року від [PERSON] в особі представника адвоката Кондратенка М.М. надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій зазначає, що фактично, враховуючи нікчемність договору фінансового лізингу №APSU00000000105308 від 09 липня 2020року, що укладався між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» та подальші платежі, що були сплачені [PERSON] на придбання автомобіля та подальшу його перереєстрацію на його ім`я, є очевидним, що між сторонами склались кредитні правовідносини з придбання автомобіля. Так, транспортний засіб було передано АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] 09 липня 2020 року, про що підписано акт приймання-передачі автомобіля, тобто саме цей час є моментом виникнення права власності на автомобіль, тобто під час шлюбу. В цей же день виникло зобов`язання перед АТ «Акцент-Банк» сплатити кошти за отриманий автомобіль, що були визначені в розмірі 196 000,00 грн. Так, згідно отриманої від АТ «Акцент-Банк» інформації, що витребовувалась ухвалою суду, повідомлено, що за договором №APSU00000000105308, що відкритий на ім`я [PERSON] . загальна сума внесених клієнтом коштів складає 288698,07 грн., надано рух коштів. З руху коштів вбачається, що за період з 09 липня 2020 року по 06 лютого 2022року (період шлюбу) [PERSON] сплавив на користь АТ «Акцент-Банк» загальну суму коштів в розмірі 64604,22 грн. Враховуючи загальну вартість автомобіля в сумі 196000,00 грн. та сплачені кошти під час шлюбу, слід визначити яку частину автомобіля було сплачено сторонами спільно. 196000, 00 грн. 100% 64604,22 грн. = х X = (64604,22 * 100) / 196000 = 32,96% Таким чином, сторони в шлюбі набули право власності на автомобіль, що у відсотковому відношенні становить 32,96%. Відповідно, залишок 67,04% відповідач сплатив сам, після розірвання шлюбу. Так, при поданні позову, згідно довідки №12-7-07/23 від 18 липня 2023року суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] середня ринкова вартість автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC 2011 року випуску визначена в розмірі 273 360,00 грн. 273360,00 грн. / 100 = 2733,60 грн. - 1% вартості. 2733,60 * 32,96 % = 90 099,45 грн. - вартість спільної частки сторін на авто. Так, враховуючи норми Сімейного кодексу, позивачка має право на частину вартості 32,96% автомобіля, тобто 90 099,45 / 2 = 45 049,72 грн. Посилаючись на зазначене, просить стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію вартості частини автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC 2011 року випуску в сумі 45 049,72 грн. та понесені судові витрати (а.с. 73-75). 05 червня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Іващенка О.М. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що твердження про перехід права власності на спірний автомобіль з 09 липня 2020 р. не відповідає дійсності і спростовується документами наданими самим же позивачем до позовної заяви, а саме додаток 6-копія листа ТСЦ МВС № 5946 від 24 червня 2023 року, в абзаці 4 якого зазначено: "26 серпня 2022 року за громадянином [PERSON] зареєстровано автомобіль RENAULTMEGANE SCENIC, 2011 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2022, № 7457/22/002548, укладеного в ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС», копію якого надаємо у додатку. Попередній власник даного транспортного засобу -АТ «АКЦЕНТ-БАНК»". Тобто, з даного листа вбачається набуття права власності на спірний автомобіль 17 серпня 2022 року, тобто вже після розірвання шлюбу (08 червня 2022 року). Даний факт також підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (додається), в якому 13 липня 2020 року зареєстроване обтяження на спірний автомобіль, та в графі обтяжувач зазначено: "АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АКЦЕНТ-БАНК"", що також підтверджує факт належності транспортного засобу за час шлюбу АТ "АКЦЕНТ-БАНК", а не відповідачеві з позивачкою. Тому зазначення позивачем про перехід права власності на спірний автомобіль 09 липня 2020 року, при внесенні його лізингодавцем в реєстр обтяжень 13 липня 2020 року, очевидно є некоректним. Звертає увагу суду на лист АТ "АКЦЕНТ-БАНК" від 19 квітня 2021 року № 20.1.0.0.0/7-20210413/86, яким також підтверджується факт знаходження спірного автомобіля лише у користуванні, а не у власності за час шлюбу, а саме в абз. 2 на стор.2 зазначено: "На поточний день автомобіль знаходиться у Вашому користуванні". Також даним листом підтверджується відсутність сплати лізингових платежів за час шлюбу. Таким чином, спірний автомобіль не став власністю колишнього подружжя за час шлюбу. Тому визначення позивачем розміру коштів до стягнення у % від оцінки автомобіля, на який не було набуте право власності колишнім подружжям, є некоректним. Так, позивачем до позовної заяви було додано додаток 4-копія рішення Зарічного районного суду м.Суми від 08 червня 2022року № 591/7764/21, в якому в абз.2 описової частини зафіксовано, що позивачка зазначила: «Фактично спільне проживання однією сім`єю сторін та ведення спільного господарства припинено з вересня 2021 року». Тобто, сама позивачка підтвердила те, що вона разом проживала та вела господарство з Відповідачем до вересня 2021 року, що відповідно свідчить про можливість набуття спільної сумісної власності до вказаного періоду. Згідно листа АТ "АКЦЕНТ-БАНК" від 12 лютого 2024 року № 20.1.0.0.0/7-20240208/0818, який був наданий суду банком, загальна сума коштів сплачена з 09 липня 2020 року (укладання договору) по 01 вересня 2021 року (припинення проживання та ведення спільного господарства) складає 34 000 грн. Тому посилання позивачки про наявність спільної сумісної власності у розмірі 64604,22 грн. є некоректним, оскільки ці кошти не сплачувались за час спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, а сплачені вони з особистих коштів відповідача, які не підлягають поділу. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу (а.с.77-79). 06 червня 2024 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою в Сумській області підготовче засідання відкладено до 08 липня 2024 року, 15 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 липня 2024 року закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу для розгляду по суті на 16 жовтня 2024 року о 10 год. 00 хв., з викликом сторін у справі. В зазначеному судовому засіданні позивачка та її представник зменшені позовні вимоги підтримали, представник відповідача позов не визнав, з підстав, що викладені у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що\~позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 4 ст. 82 ЦЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Під час судового розгляду встановлено, що сторони з 27 липня 2007 року перебували у шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 червня 2022 року у справі №591/7764/21 розірвано. Також, з вказаного рішення вбачається, що позивачка при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей вказувала про те, що фактично спільне проживання однією сім`єю з [PERSON] та ведення спільного господарства припинено з вересня 2021 року (а.с.9-10). 09 липня 2020 року між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» укладено договір фінансового лізингу за заявою № APSU000000000105308, метою якого було придбання автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, 2011 року випуску, що підтверджується копією заяви про надання послуги з фінансового лізингу(а.с.67), додатку №1 до нього (а.с. 68) та додатку № 2 до договору фінансового лізингуAPSU000000000105308, яким передбачений графік сплати лізингових платежів (а.с. 69-70). З копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 13 липня 2020 року вбачається, що на спірний автомобіль накладено обтяження, в графі обтяжувач зазначено «Акціонерне товариство «Акцент-Банк», а графі боржник [PERSON] (а.с. 80). Судом також досліджено матеріали цивільної справи № 591/6136/20, провадження №2/591/227/22 за позовом [PERSON] , до АТ «Акцент-Банк» про застосування наслідків недійсності правочину, згідно яких 09 липня 2020 року між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» укладено договір фінансового лізингу за заявою № APSU000000000105308, метою якого було придбання автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, 2011 року випуску, що підтверджується копією заяви про надання послуги з фінансового лізингу, додатку №1 до нього (а.с.10,11 матеріалів цивільної справи № 591/6136/20, провадження №2/591/227/22). На запит адвоката Кондратенка М.М., Територіальний Сервісний Центр МВС № 5946 10 червня 2023 року листом за № 31/18/5946-22 КАЗ повідомив, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 08 червня 2023 року за [PERSON] зареєстровано транспортні засоби: 05 червня 2008 року - автомобіль КІА CERATO, 2007 року випуску, який 09 червня 2016 року знято з обліку для реалізації. 15 жовтня 2016 року даний транспортний засіб перереєстровано на іншого власника; 26 серпня 2022 року - автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC, 2011 року випуску, який 07 березня 2023 перереєстровано на іншого власника; 17 травня 2023 року - автомобіль PEUGEOT 301, 2013 року випуску (а.с. 11). На запит адвоката Кондратенка М.М., Територіальний Сервісний Центр МВС № 5946 24 червня 2023 року листом за № 31/18/5946-25 КАЗ повідомив, що 26 серпня 2022 року за [PERSON] зареєстровано автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC, 2011 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2022 року, № 7457/22/002548, укладеного в ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС». Попередній власник даного транспортного засобу - АТ «АКЦЕНТ-БАНК». 07 березня 2023 року даний транспортний засіб перереєстровано на іншого власника (а.с. 12). 17 серпня 2022 року між ТОВ «Автокредит Плюс» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу RENAULT MEGANE SCENIC, що підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 13-14). Також між ТОВ «Автокредит Плюс» та АТ «АКЦЕНТ-БАНК» укладено договір комісії щодо спірного транспортного засобу RENAULT MEGANE SCENIC, що підтверджується копією договору комісії (а.с.15-16) та акт огляду реалізованого транспортного засобу від 17 серпня 2022 року (а.с.17). На запит адвоката Кондратенка М.М. ФОП [PERSON] суб`єкт оціночної діяльності надав довідку про орієнтовну середню ринкову вартість продажу транспортного засобу RENAULT MEGANE SCENIC (легковий хетчбек) 2011 року випуску, об`єм двигуна 1461 см.куб, в якій зазначив, що середня ринкова ціна ідентичного КТЗ запропонована до продажу в Україні станом 18 липня 2023 року, згідно даних мережі Інтернет, з округленням склала 273360,00 грн. (а.с. 18). З копії виписки по кредиту від 24 жовтня 2023 року, що видана АТ «Акцент-Банк» на клієнта [PERSON] за період з 09 липня 2020 року по 11 липня 2022 року вбачається, що станом на 11 липня 2022 року заборгованості по кредиту № 50 00 0000000529 відсутня (а.с. 44). 15 червня 2022 року [PERSON] склав розписку про те, що він взяв у борг кошти від батька [PERSON] в розмірі 262000,00 грн., для погашення договору фінансового лізингу № APSU000000000105308 від 09 липня 2020 року по авто Рено [PERSON] та зобов`язався їх повернути протягом двох років, що підтверджується копією розписки (а.с.45). З листа АТ «АКЦЕНТ-БАНК» від 12 лютого 2024 № 20.1.0.0.0/7-20240208/0818, що надісланий на запит суду, вбачається, що за договором №АРSU000000000105308, що відкрито на ім`я відповідача загальна сума внесених коштів клієнтом складає 288698,07 грн. (а.с. 65). АТ «АКЦЕНТ-БАНК» надано виписку про рух коштів по рахунку за договором №АРSU000000000105308, з якої вбачається, що в період з 09 липня 2020 року по 11 липня 2022 року відповідачем сплачено кошти за вказаним договором (а.с. 66). За правилом\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до положень частини першої\~\~статті 71 СК України\~майно,\~\~що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами другою та третьою\~статті 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За вимогами частин першої, другої\~статті 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно з частиною третьою\~статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною третьою\~статті 65 СК України\~для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя. Відповідно до частини четвертої\~статті 65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18), від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20 (провадження № 61-21406св21), від 13 грудня 2023 року у справі № 501/484/22 (провадження № 61-4469св23). У постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 359/10855/19 (провадження № 61-881св23) касаційний суд, встановивши, що\~спірні автомобілі були відчуженні відповідачем під час перебування сторін у шлюбі без згоди позивача, дійшов висновку про стягнення компенсації вартості 1/2 частки відчуженого рухомого майна. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач у період перебування у шлюбі з позивачкою 09 липня 2020 року уклав з АТ «Акцент-Банк» договір фінансового лізингу за заявою № APSU000000000105308, метою якого було придбання автомобіля, RENAULT MEGANE SCENIC, 2011 року випуску. Відповідно до\~ст. 806 ЦК України,\~ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із\~ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України\~про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Починаючи з 09 липня 2020 року, перебуваючи у шлюбі, сторони виплачували зобов`язання за даним договором фінансового лізингу. В подальшому відповідач повністю виконав умови договору фінансового лізингу і спірний автомобіль перейшов у його власність за цим договором. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Моментом набуття права власності за договором згідно із вимогами ч. 1\~ст. 334 ЦК України\~у набувача майна виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями\~ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~встановлено, що у разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до іншої особи відповідні права та обов`язки лізингодавця за договором лізингу переходять до нового власника предмета лізингу. Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Моментом набуття права власності за договором, згідно із вимогами ч. 1\~ст. 334 ЦК\~у набувача майна виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 8 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~встановлено, що у разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до іншої особи відповідні права та обов`язки лізингодавця за договором лізингу переходять до нового власника предмета лізингу. Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше. У ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідач належно виконав умови договору фінансового лізингу, на підставі чого надалі предмет лізингу перейшов у його власність. Частина лізингових платежів здійснена за рахунок спільних коштів сторін (під час їх перебування в шлюбі). З викладеного вбачається, що відповідач як сторона за договором фінансового лізингу, який було укладено в інтересах сім`ї, набув право користування спірним автомобілем, а в подальшому і право власності, оскільки відбулося внесення всіх платежів, передбачених договором. 07 березня 2023 року відповідач відчужив спільне сумісне рухоме майно подружжя автомобіль марки RENAULT MEGANE SCENIC без згоди позивачки. Докази на підтвердження зворотніх обставин відповідачем не надано. Також відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що отримані від реалізації спірного автомобіля майна кошти були витрачені в інтересах сім`ї. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу. Щодо розміру компенсації, суд виходить з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 червня 2022 року у справі № 591/7764/21, позивачка зазначала, що фактично спільне проживання однією сім`єю сторін та ведення спільного господарства припинено з вересня 2021 року (а.с. 9-10). Тому саме до вересня 2021 року відбувалося погашення взятих за договором фінансового лізингу зобов`язань за рахунок спільних коштів подружжя. Згідно виписки про рух коштів № [NUMBER] в період з 09 липня 2020 року по 10 серпня 2020 року відповідачем сплачено суму 34000 грн. Відповідно кредит за договором лізингу був погашений за спільні кошти сторін в період по вересень 2021 року в розмірі 34\~000 грн. Враховуючи загальний розмір оплати вартості автомобіля в сумі 196000 грн., під час спільного проживання сторін в період з 09 липня 2020 року по вересень 2021 року сплачено : 196000,00 грн. - 100% 34000,00 грн. - х Х = 17,35% Виходячи з вартості автомобіля 273360,00 грн., 17,35% становить 47427,96 грн., а тому сума грошової компенсації, що підлягає виплаті на користь позивачці складає 23713,98 грн. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 23713 грн. 98 коп. грошової компенсації вартості спірного автомобіля. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку частковим задоволенням позову, та зменшенням ціни позову, позивачкою мало бути сплачено 1211,20 грн., а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки пропорційно до суми задоволених вимог (52%) понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 629 грн. 82 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial