Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 65287,93 грн. заборгованості за кредитним договором, 3028,00 грн. сплаченого судового збору та 7100,00 грн витрат на професійну правову допомогу, мотивуючи позов тим, що 23.09.2013 р. між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 75000,00 грн, процентна ставка 24% річних, обов`язковий мінімальний платіж в розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 р. становить 65287,93 грн. 20.09.2021 р. між ТОВ «ФК «ЕЛІТ-ФІНАНС» та АТ «АЛЬФА-БАНК» укладено договір факторингу, за яким АТ «АЛЬФА-БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» право грошової вимоги за кредитним договором від 23.09.2013, укладеним між відповідачем та АТ «АЛЬФА-БАНК». Заборгованість відповідачем в добровільному порядку не погашена. Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, з заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. 23.09.2013 р. між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії в розмірі 75000, 00 грн., процентна ставка 24% річних, тип процентної ставки фіксований, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити в розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. (а.с.5). Відповідно до ч. 2ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 20.09.2021 р. між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. ( а.с.8-12) Так, відповідно до витягу з Додатку 1-1 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до\~ [PERSON] за кредитним договором від 23.09.2013, розмір заборгованості на дату відступлення становить 65287,93 грн. (а.с. 13,14). Згідно умов договору факторингу ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» сплатило АТ «АЛЬФА-БАНК» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжного доручення № 559 від 20.09.2021 (а.с. 17). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-банк» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 20.09.2013 р. та виписки по рахунку станом на 20.09.2021р. [PERSON] має заборгованість в розмірі 65287,93 грн. (а.с.18-31) Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Відповідачем вказані доводи та розрахунок не спростовано. Отже, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не сплатила, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.\~133\~та ч. 1-3 ст.\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 05/10-23 від 05.10.2023 про надання юридичних послуг, акт приймання - передачі виконаних робіт від 07.03.2024 (згідно якого вартість надання первинної консультації складає 1000,00 грн. за годину, правовий аналіз документів 3000,00 грн. за три години, підготовка та подання позовної заяви 3100,00 грн. за 3,1 годину), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 12.07.2018 адвокату Макєєву В.М., платіжна інструкція № 1132 від 07.03.2024 на суму 7100,00 грн. ( а.с. 32-36). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною та однотипною для представника позивача, що не потребує значного витрачання часу адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), а також ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved