Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 22 червня 2022 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою, відповідач проживає окремо. Також відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги, а вона не може працювати, так як доглядає за дитиною. Джерел доходу, по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку позивачка не має. Тобто відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання, у відповідності до положень ст. 128, 130 ЦПК України, повідомлений належним чином, відзив не подав. Ухвалою\~суду від\~06\~листопада 2024\~року\~постановлено,\~здійснювати\~розгляд\~справи в\~заочному\~порядку. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. ч. 1, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 червня 2022 року між, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований шлюб, актовий запис № 332. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (копія свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] ). Від шлюбу з відповідачем сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Відповідно до указаного свідоцтва про народження, батьком [PERSON] у відповідній графі свідоцтва про народження зазначено відповідача [PERSON] Положеннями\~статті 84 СК України\~передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4\~статті 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, та те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Тому, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що з відповідача можливо стягнути аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно вимог п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі\~статті 141 ЦПК України,\~статті 7 Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved