Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

23.06.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки у розмірі 10000 грн. щомісячно до досягнення повноліття, призначити опіку над малолітньою та призначити її опікуном малолітньої [PERSON] . Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позову. Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2023 після усунення недоліків відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.11.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду в судовому засіданні. 04.03.2024 року до суду подано уточнену позовну заяву, яка ухвалою Київського районного суду м. Харкова прийнята до розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що відповідачка [PERSON] її рідна сестра і [INFO] року народила дочку, дані про батька записані зі слів матері. За весь час відповідач приділяла мало уваги дитині, несвоєчасно кормила, була часто відсутня, ставилася невідповідально до виховання дитини, висловлювала думки, що дитина їй непотрібна і заважає влаштовувати їй своє особисте життя. З 20.01.2022 по теперішній час відповідач, без усіляких пояснень чи попереджень, не залишивши ніяких каналів зв`язку, зникла у невідомому напрямку, покинувши дитину у матері [PERSON] , зв`язку з відповідачем немає і на теперішній час, і за якою адресою вона мешкає теж невідомо. Поліна повністю забезпечується матеріально за рахунок її бюджету та її матері, знаходиться під її піклуванням, а тому на підставі вищезазначеного вона звернулась до суду з даним питанням. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вказуючи, що Поліна дуже добре відноситься до позивачки, позивачка про неї пілкується, розуміє всю відповідальність за дитину, а мати дитини зовсім дівчинку покинула та не займається нею. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких заяв до суду не подала, що не перешкоджає ухваленню заочного рішення по справі на підставі доказів позивача. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилася, просили розглядати справу у їх відсутність, подали на адресу суду висновок від 13.03.2024 № 133 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , 2020 р.н., пояснення щодо необхідності стягнення аліментів та подання щодо призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , 2020 р.н. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Положеннями ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що матір*ю малолітньої [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого 13.02.2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), актовий запис №2832. Реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). (а.с. 6, 67). Позивачка [PERSON] є рідною сестрою відповідача [PERSON] , що підтверджується наданими свідоцтвами про народження та ніким не оспорюється. Дитина [PERSON] проживає в сім*ї позивача та знаходиться на її утриманні. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачка зловживає своїми обов*язками щодо виховання дочки, 2020 р.н., ухиляється від їх виконання, покинула дитину в 2022 році та не піклується про неї. Дані обставини підтвердили під час судового розгляду допитані свідки: [PERSON] (бабуся дитини), [PERSON] , які пояснили, що мати дівчинки [PERSON] покинула свою дочку в 2022 році, не відвідує її, не піклується про її здоров*я та виховання, не надає грошові кошти на її утримання. 23.01.2024 року [PERSON] звернулась до ССД по Новобаварському району про тимчасове влаштування в її сім*ю малолітньої племінниці [PERSON] , яка залишилась без батьківського піклування, і після проведеної перевірки наказом від № 6 від 23.01.2024 року малолітню [PERSON] , 2020 р.н. тимчасово влаштовано в сім*ю тітки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська дитяча поліклініка №2» від 11.01.2024 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у кардіоревматолога дитячого, мешкає з бабусею та тіткою, які піклуються про неї. Відповідно до інформації ХРЦУП № 3 ГУНП в Харківській області від 13.07.2022 року за результатами розгляду матеріалу за заявою [PERSON] щодо вжиття заходів до дочки [PERSON] , яка не виконує своїх батьківських обов*язків щодо дочки [PERSON] , 2020 р.н., з*ясовано, що [PERSON] в телефонному режимі повідомила, що повертатись до міста Харкова не збирається, їй не потрібна дитина, має намір написати заяву про відмову від батьківських прав. 13.03.2024 року до суду надано висновок № 133 Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , 2020 р.н. Рішенням Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради від 19.04.2024 №349 «Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками, звільнення фізичної особи від обов`язків опікуна, піклувальника» надано висновок щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Як встановлено судом та підтверджено дослідженими матеріалами справи, мати [PERSON] , [INFO] - [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню малолітньої дочки, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , задовольнивши позовні вимоги. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , 2020 р.н. в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, тобто з 23.06.2023 року і до повноліття дитини. І саме таку суму аліментів суд вважає достатньою для забезпечення дитини та враховуючи всі представлені дані щодо матеріального становища відповідача. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючі подане до суду подання Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради від 19.04.2024 щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , вимоги ст. 60 ЦК України та надані відомості щодо дотримання всіх вимог для призначення опіки, суд вважає за обґрунтованими вимоги позивача про призначення її опікуном малолітньої [PERSON] , яка залишилася без батьківського піклування. Таким чином, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, і не порушує ані права дитини, ані третіх осіб, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору та понесені витрати позивача з відповідача.

Outcome: approved