Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] у січні 2024 року звернулася у суд з позовом про встановлення факту та визнання права власності на 1/2 частки квартири у порядку спадкування за законом, в якому просить: встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] : визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що однокімнатна квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , зокрема кожній з них належало по частки квартири. [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла її двоюрідна сестра [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 27 серпня 2019 року позивачка, як єдиний спадкоємець другої черги за законом, звернулася до нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідної сестри [PERSON] . Нотаріусом було встановлено, шо [PERSON] не оформила спадщину після смерті матері [PERSON] . Відтак, 29 квітня 2021 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона являється спадкоємцем майна [PERSON] , що скаладається з частки квартири [ADDRESS] . Однак до дня смерті [PERSON] , хоча і була знята з реєстрації, проживала у вказаній квартирі разом з донькою [PERSON] . Тобто, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, однак не оформила її. За наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначив, що двоюрідна сестра позивачки - [PERSON] була інвалідом 2-ї групи, страждала психічним захворюванням, а саме параноїдною шизофренією, безперервне протікання з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері та стійкою трудовою дезадаптацією, з приводу чого постійно проходила відповідне лікувалася і на момент смерті матері 21 серпня 2018 року також перебувала на стаціонарному лікуванні у Львівській обласній психіатричній лікарні, звідки була виписана лише 29 січня 2019 року. Тітка позивачки - [PERSON] постійно проживала разом з донькою [PERSON] в однокімнатній квартирі [ADDRESS] , при цьому була знята з реєстрації за вказаною адресою 02.08.2018, тобто за 20 днів до смерті. Ствердив, що [PERSON] спільно проживала із матір`ю [PERSON] у спірній квартирі до дня смерті останньої, а те, що [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні з 13.06.2018 по 29.01.2019, а [PERSON] у зв`язку з тим, що нею не було ким опікуватися, тимчасово з 03.08.2018 по 22.08.2018 перебувала у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», не свідчить про те, що вони разом не проживали. Таким чином, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . За наведеного просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечила, зазначивши, що дійсно [PERSON] , яка померла [INFO] , спільно проживала із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , у спірній квартирі, при цьому [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні з 13.06.2018 по 29.01.2019, а [PERSON] у зв`язку з тим, що нею не було ким опікуватися з 03.08.2018 по 22.08.2018 перебувала у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат». У вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Третя особа - П`ята Львівська державна нотаріальна контора не направила до суду свого представника, однак подала заяву про розгляд справи без участі її представника. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи №522/2019, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання. Як встановлено судом, однокімнатна квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , зокрема кожній з них належало по частки вказаної квартири, що підтверджується довідкою ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 226 від 24.01.2020, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.01.2020, договором дарування квартири від 18.11.2000, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі за №7526 та договором міни квартири від 11.02.2004, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі за №541. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 03.11.2020, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2019, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Також встановлено, [PERSON] , [INFO] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] , були зареєстровані та проживали у квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 10.11.2020, [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання за адресою: [ADDRESS] з 02.08.2018. Однак, нове місце проживання [PERSON] зареєстровано не було. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її двоюрідна сестра [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №522/2019 до майна померлої [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , як двоюрідна сестра [PERSON] і єдина спадкоємиця за законом 27.08.2019 звернулася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Ясинською В.Є. 28 лютого 2019 року видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - частки квартири [ADDRESS] . Нотаріусом не видано свідоцтва про право на спадщину за законом на решту спадкового майна, у зв`язку з тим, що [PERSON] не подавала заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] і з нею не проживала. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09.05.2024, інформація про реєстрацію спадкової справи до майна померлої [PERSON] відсутня. З виписок із медичних карток стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] з 2003 року страждала психічним захворюванням, періодично перебувала на стаціонарному лікуванні, востаннє перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ ЛОР ЛОКПЛ в період 13.06.2018 по 29.01.2019 з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервне протікання з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері та стійкою соціально-трудовою дезадаптацією, F.20.0. [PERSON] визнана інвалідом ІІ групи до 25.06.2020. З листа КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» від 08.10.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» з 03.08.2018 по 21.08.2018. Померла 21.08.2024 та 22.08.2024 була похована, близьких та родичів на її похороні не було. Разом з тим, [PERSON] проживала разом із спадкодавцем у спірній квартирі та продовжувала користуватися такою і після її смерті, тобто фактично прийняли спадщину. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] спільно проживала із матір`ю [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , а те, що [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні з 13.06.2018 по 29.01.2019, а її мати [PERSON] , у зв`язку з тим, що нею не було ким опікуватися, тимчасово з 03.08.2018 по 22.08.2018 перебувала у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», не свідчить про те, що вони разом не проживали, а відтак суд приходить до висновку, що вимога про встановлення факту спільного проживання [PERSON] із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] є підставною і підлягає задоволенню. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1270 ч.1 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За неведеного, враховуючи, що судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем у квартирі [ADDRESS] , продовжувала користуватися такою і після її смерті, і не заявляла про відмову від спадщини, тому відповідно ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Таким чином, [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] / частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на квартиру + частки квартири, яку вона успадкувала після смерті матері [PERSON] /. Щодо позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] , то суд зазначає, що встановлення даного факту не є ефективним способом захисту, а тому дана вимога до задоволення не підлягає. Виходячи із вищенаведеного та враховуючи, що [PERSON] , як двоюрідна сестра [PERSON] і як єдиний спадкоємець за законом, має право на спадщину після смерті [PERSON] , в тому числі на належну тій частки квартири [ADDRESS] , яку вона успадкувала після смерті матері [PERSON] , суд приходить до висновку, що задоволення позовної вимоги про визнання за позивачкою право власності на частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] двоюрідної сестри [PERSON] .

Outcome: partial