Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

29 квітня 2024 року представник ТОВ «Бізнес позика» подав до суду позовну заяву до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором про надання кредиту № 448499-КС-002 від 16.02.2022 року у розмірі 63 852.06 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.05.2024 відкрито провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 16.02.2022 р. між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 448499-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець. Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 25 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Сторони в Договорі кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, у боржника наявна заборгованість за Договором № 448499-КС-002 про надання кредиту яка складає 63 852,06 грн., з яких 24 000 грн., сума прострочених платежів по тілу кредиту, 36 102,06 грн., сума прострочених платежів по процентах , 3 750,00 грн. сума прострочених платежів за комісією. Позивач звертаючись до суду вказує, що ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти на умовах передбачених договором, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала, унаслідок чого станом на 10.04.2024 р. утворилася заборгованість, що становить 63 852,06 грн. яка підлягає стягненню з відповідача. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положенняЦК Українипро зобов`язання та параграфом 2Глави 71 ЦК України"Кредит". Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідност. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході розгляду судом встановлено, що відповідач звернулася до ТзОВ «Бізнес Позика» з метою отримання кредитних коштів, за результатами його звернення, 16.02.2022 року було підписано договір про надання кредиту строком на 24 тиждні зі сплатою 315, 615 % річних, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору. На підставі укладеного договору про надання кредиту відповідачеві надано грошові кошти, що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій, відтак ТзОВ «Бізнес Позика» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором . При цьому суд враховує, що Розділом 3 Договору "Порядок та умови надання кредиту визначено загальна вартість кредиту за весь час користування, яка включає 25 000 грн тіля кредиту, 26 210 грн відсотків та 3750 грн комісії за надння кредиту, а всього 54 960 грн. Сторони в п.3.2.3 Договору кредиту, погоджено «Графік платежів», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення Позичальником платежів. Такі ж умови надання кредиту зазначені у Паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем. Так, згідно паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачем 16.02.2022 року, відповідачу була надана інформація щодо основних умов кредиту, його сума, строк кредитування, сума комісії 3750 грн , відсоткова ставка та розмір відсотків за користування кредитом - 26 210 грн відсотків, орієнтировна загальна вартість кредиту та інші умови. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, ТОВ «БІЗНЕСПОЗИКА» не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою. За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610ЦКУкраїни визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За умовами укладеного між сторонами кредитного договору строк кредиту - 24 тижнів; встанводлена фіксована процентна ставка. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України). Таким чином за умовами договору № 448499-КС-002 про надання кредиту від 16.02.2022 року сторони погодили строк кредитування 24 тижнів. З огляду на те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Бізнеспозика» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у загальній сумі 26 210 грн за період дії кредитного договору, втснаовлений умовами самого договру, з урахуванням сплаченої позивачем суми та позовних вимог. В свою чергу відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності. Крім того, з позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами відповідач не звертався. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов ТзОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За такого з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2172,36 грн. пропорційно до задволених позовних вимог.

Outcome: partial