Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал»), в особі представника Сироватки С.В., яка діє на підставі довіреності від 02.09.2024, звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6625906 від 03.05.2023 року в розмірі 16746,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2422грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 03.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 6625906, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 6000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість. 14.02.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу №14.02/24-Ф, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». У зв`язку з порушенням відповідачем порядку повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі 16746,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10746,00 грн. - заборгованість за відсотками. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 09.09.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судові засідання представник позивача не з`явився, надіслала до суду клопотання в якому просить справу розглянути без її участіта вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання 30.09.2024, 24.10.2024 та 06.11.2024 не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову, а також будь-яких інших клопотань суду не надав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Ухвалою від 06.11.2024 вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №6625906, на умовах якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.42-52). Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході останнього в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (п. 1.1 договору). Згідно п. 1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 6000,00 грн. Тип кредиту - кредит. Відповідно до п. 1.4 договору строк кредиту 360 дні. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Пунктом 1.5 договору встановлено, що тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Відповідно до п. 2.1 укладеного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] . Згідно з п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №6625906 від 03.05.2023 визначено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Вказаний договір про надання споживчого кредиту №6625903, додаток до нього та паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] , його електронним підписом одноразовим ідентифікатором С8977. Із довідки про ідентифікацію від 03.05.2023 встановлено, що [PERSON] 21.07.2001, РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №6625906 від 03.05.2023 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», одноразовий ідентифікатор - С8977, номер телефону [NUMBER] (а.с.56). З повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» за вих. №4216 від 29.02.2024 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» повідомило про успішність наступної операції, згідно договору з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020, а саме, що 03.05.2023 на картку № [NUMBER] було здійснено переказ у сумі 6000 гривень (а.с.58). Згідно картки обліку за договором (розрахунок заборгованості) №6625906 від 03.05.2023 [PERSON] з 03.05.2023 по 13.02.2024 взагалі не здійснював погашення за кредитним договором, в результаті чого утворилась загальна заборгованість у розмірі 16746,00 грн.(а.с.60-74). 14 лютого 2024 між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі іменоване як «Фактор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі іменоване як «Клієнт») було укладено договір факторингу №14.02./24-Ф, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.76-85). З витягу з Реєстру боржників Додаток №1 до Договору факторингу №14.02/24-ф від 14.02.2024 року, вбачається, що до нього включений боржник [PERSON] за договором №6625906 із заборгованістю в загальній сумі 16746,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10746,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.86). Із платіжної інструкції №75117 від 14.02.2024 встановлено, що ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» 1280234,27 грн. за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №14.02/24-Ф від 14.02.2024 (а.с.88). З повідомлення-вимоги по кредитному договору №6625906 вбачається, що на поштову адресу [PERSON] направлено повідомлення про відступлення права вимоги та повідомлено про необхідність оплатити борг у сумі 16746,00 грн. до 12.03.2024 (а.с.90,91). 02.09.2024 року за вих. № С286 ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» на поштову адресу [PERSON] направлено досудову вимогу про погашення заборгованості у сумі 16746,00 грн. (а.с.92). Оскільки до теперішнього часу відповідачем належним чином в добровільному порядку не виконане грошове зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту, то позивач звернувся до суду з даним позовом. За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність вищевказаного договору про надання споживчого кредиту №6625906 від 03.05.2023 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна». За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання фінансового кредиту. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» своє зобов`язання перед позичальником виконало в повному обсязі, надало відповідачу у користування кредитні кошти у сумі 6000,00 грн шляхом переказу на картку № [NUMBER] , відповідно, у останнього виник обов`язок щодо погашення кредиту. Однак, відповідач свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість перед банком. ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором за договором про надання споживчого кредиту №6625906 від 03.05.2023 на підставі укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» Договору факторингу №14.02/24-Ф від 14.02.2024, відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Із розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №6625906 від 03.05.2023 вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 16746 грн. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по договору про надання споживчого кредиту в сумі 16746 грн підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved