Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

: 24.09.2024 року рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - відмовлено повністю. 10.10.2024 року представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача ТОВ «Страхова група «Оберіг» витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 16.10.2024 від представника позивача ТДВ «СГ «Оберіг» надійшла заява, відповідно до якої категорично заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу. Вказує, що додатки до заяви про ухвалення додаткового рішення, сформованої у системі Електронний суд 10.10.2024 року не містять доказів на підтвердження направлення такої заяви третій особі МТСБУ. Рішення суду від 24.09.2024 оприлюднено в системі Електронний суд 25.09.2024 року. У той же час, представник відповідача являється авторизованим користувачем в системі Електронний суд та учасником судової справи, а тому міг бути обізнаний з приводу наявності рішення у справі №751/11260/23. Як вбачається із відзиву на позовну заяву від 30.04.2024 року, стороною Відповідача не робились жодні заяви з приводу надання [PERSON] додаткового строку для подання доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу. Таким чином стороною Відповідача безпідставно пропущено встановлений процесуальний строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі в частині розподілу судових витрат. Вказують, що поданий представником Відповідача акт виконаних робіт не може вважатись детальним описом наданих послуг, оскільки не містить кількості годин робіт для кожної з послуг, що були надані Відповідачеві. Таким чином, наразі неможливо перевірити, скільки годин було витрачено адвокатом загалом, по кожній послузі окремо, а відтак, поставлена сума грошових витрат слід вважати такою, що вказана в довільному порядку без прив`язки до умов договору про надання послуг. Як вбачається із наданих Відповідачем доказів, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження понесення [PERSON] витрат на правову допомогу. На думку позивача, сума витрат на правову допомогу являється неспівмірною з обсягом наданих послуг та є необґрунтовано завищеною. Крім того, 18.10.2024 року від представника третьої особи [PERSON] надійшла заява\~про ухвалення\~додаткового рішення щодо стягнення з позивача ТОВ «Страхова група «Оберіг» на користь Моторно (транспортне) страхове бюро України витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. На підставі ч.2 ст.\~247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України , розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно із пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позивних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Правнича допомога\~надавалась відповідачу\~ на\~підставі договору\~про надання\~правової допомоги\~від 30.04.2024\~року укладеного\~з Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «ЕКСПЕРТНОАДВОКАТСЬКИЙ\~ЦЕНТР ДОБРЕ\~ДІЛО» адвокатом\~ [PERSON] \~та довіреності\~№1\~від 30.04.2024\~(а.с.\~49,50). Представник відповідача [PERSON] у додаткових поясненнях від 19.08.2024 просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень (а.с. 159-161). 10.10.2024 року представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача ТОВ «Страхова група «Оберіг» витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.( а.с.187-188). Правнича допомога\~третій особі Моторно\~(транспортне)\~страхове бюро\~України \~надавалася на\~підставі договору\~№4.1/12-10/2021\~про надання\~послуг в\~сфері права\~від 12\~жовтня 2021\~року та\~Додаткової угоди\~№1120\~до Договору\~від 02.07.2024\~укладеного з\~Адвокатським об`єднанням\~«ІНС.ЛОУ\~ГРУП»,\~адвокатом Гусєвим\~П.\~В.,\~довіреність №6-01/152\~від 19.12.2023\~та ордеру\~(а.с.\~112-118,120,121). Відповідно до пояснень третьої особи від 15.07.2024 адвокатом Гусєвим П. В. заявлено суму понесених судових витрат, яку планує понести третя особа у розмірі 1000 грн (а.с. 108-111). Разом з тим доказів на підтвердження розміру понесених та здійснених витрат, детального опису\~виконаних робіт\~суду не\~надано.\~ Під час розгляду справи у судовому засіданні 23.09.2024 року, після закінчення дослідження судом доказів, представник відповідача адвокат Бунін А. Ю. клопотань, щодо надання додаткових доказів на підтвердження надання правничої допомоги не заявляв. Розрахунки та підтвердження витрат на правову допомогу, акти виконаних робіт в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, заяви про ухвалення додаткового рішення не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed