Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

У червні 2024 року представник позивача [PERSON] , представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] відновився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної їй як члену колишнього колгоспного двору частини вищевказаного житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належного йому вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] . У травні 2024 року позивач звертався до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкового права після померлого, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що за життя спадкодавець офіційно не зареєстрував право власності, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на даний час змінити статус колгоспного двору неможливо, окрім того з уведенням в дію з 15 квітня 1991 Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано. Саме тому представник позивача просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 14 червня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 серпня 2024 року. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року в підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 29 жовтня 2024 року. У підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, але представник позивача надіслав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності та за відсутності самого позивача (а. с. 41). Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання надіслала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 44). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] відноситься до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 1696/10-11-Р/2024 від 02 квітня 2024 року (а. с. 8). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в с. Володькова Дівиця Ніжинського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11, на звороті). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 300/1, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 02 квітня 2024 року, станом на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вищевказаною адресою був зареєстрований [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений 22 лютого 2008 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яким все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] (а. с. 53). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу за № 204/2022, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 39). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] спадщину після її смерті прийняв син син [PERSON] , подавши у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а. с. 38). Отже, після смерті [PERSON] її син [PERSON] став фактичним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , але не оформив своїх спадкових прав в установленому законом порядку. [INFO] в смт Керамік Покровського району Донецької області помер [PERSON] ,\~\~\~ що\~\~\~\~ підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 301/1, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 02 квітня 2024 року, [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований за адресою:\~\~ [ADDRESS] ,\~ один (а. с. 13, на звороті). За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 36). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 12, на звороті). Отже, він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що Носівською державною нотаріальною конторою до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу за № 279/2023, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 35). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] спадщину після його смерті прийняв син [PERSON] , подавши до нотаріальної контори в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. [PERSON] отримав\~\~\~ свідоцтва\~\~\~ про\~\~ право\~\~ на спадщину за законом на земельні ділянки, грошовий вклад (а. с. 33-34). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач [PERSON] звертався до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлого [PERSON] на житловий\~\~\~\~ будинок\~\~ [ADDRESS] . Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на майно, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Киреєвої Л.М. № 505/02-31 від 16 травня 2024 року (а. с. 14). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена\~\~\~ технічна\~\~\~\~ документація,\~\~\~ відповідно до якої загальна площа будинку становить 57,4 кв. м, житлова площа 33,2 кв. м (а. с. 8-10). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 968,96 грн., що підтверджується відповідною квитанцією АТ «Таскомбанк» (а. с. 3). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved