Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом (т.1 а.с.2) до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть № [NUMBER] , і останній на праві приватної власності належить будинок, що розташований по [ADDRESS] . 18.10.2023 позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , мотивуючи її тим, що вона проживала із останньою однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Постановою від 20.10.2023 приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. відмовила [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва по право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами за вказаною адресою. Як вбачається з вищевказаної постанови у результаті перевірок у Спадковому реєстрі (про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №72931955 від 22.06.2023), встановлено, що спадкові справи після смерті [PERSON] , іншими нотаріусами не заводилися. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72933124 від 22.06.2023 виявлено заповіт від імені [PERSON] , 1929 року народження на іншу особу. Крім того, згідно із довідкою Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 7284/01.03-01 від 18.10.2023, станом на день смерті [INFO] [PERSON] , разом з нею були зареєстровані [PERSON] , 1894 року народження; [PERSON] , [INFO] . Будь-яких інших спадкоємців, відповідно до матеріалів спадкової справи, немає. Крім цього, за матеріалами справи встановлено, що спадщина складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON] , державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори 19.07.1979 за р. № 1-4343. [PERSON] , 1894 року народження та [PERSON] , [INFO] на даний час є покійними, що підтверджується відомостями, внесеними до домової книги в будинку [ADDRESS] та даними свідоцтв про смерть [NUMBER] , [NUMBER] . Позивач вказує, що стосовно наявності заповіту, покійна [PERSON] повідомляла позивачу, що складала заповіт на користь [PERSON] , яка являється [PERSON] племінницею. Однак, зазначає, що [PERSON] на даний час з заявою про прийняття спадщини не зверталася, і з [PERSON] не проживала та не слідкувалася, більше того, в них були неприязні відносини і [PERSON] планувала скасувати даний заповіт, однак цього не зробила. Таким чином, оскільки спадкоємці попередніх черг не зверталися з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому [PERSON] вважає, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживала з [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Крім того, як зазначено у позові, - позивачу стало відомо, що [PERSON] на праві приватної власності також належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 7110136400-02-077-0007). Позивач також у позовній заяві вказує на те, що вона разом з покійною [PERSON] , починаючи з лютого 2018 року і по день смерті останньої ( [INFO] ) проживали однією сім`єю. Станом на 2018 рік позивач працювала в КП Черкаська служба чистоти, куди [PERSON] дзвонила на робочий телефон, цікавилася тарифами за вивіз сміття та, чи можливо оформити субсидію, а також цікавилася про те, чи не може їй хтось допомогти у вирішенні вказаного питання. Поспілкувавшись з [PERSON] в телефонному режимі, позивач запропонувала останній зустрітися, оскільки вони проживали на той час поруч. В ході приватної розмови позивач та [PERSON] познайомилися ближче, остання повідомила, що вона вже похилого віку і потребує сторонньої допомоги, а тому оскільки з близьких родичів в неї тут нікого немає, запропонувала позивачу вести спільне господарство та допомагати їй у вирішенні будь-яких питань. Позивач погодилася на це і з того часу почала проживати з [PERSON] , обробляти її земельну ділянку, яка знаходиться біля будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві власності. Також побутові питання всі вирішувалися разом. Позивач завжди купувала [PERSON] продукти, допомагала в приготуванні їжі, прибиранні будинку та подвір`я, забезпечувала ліками та, у разі необхідності, супроводжувала до медичних закладів. Згодом, [PERSON] довіреністю від 18.12.2020 уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх державних, громадських та інших компетентних органах і організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями з питань управління і розпорядження всім її майном. Вказана довіреність була видана строком на три роки та, як вважає позивач, підтверджує факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки від 30.03.2023 [PERSON] , починаючи з 28.05.2020 по 28.03.2023 здійснювала платежі за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Також поховання та всі поминальні обіди здійснювалися за рахунок [PERSON] , що підтверджується: договором-замовлення №333 на організацію та проведення поховання; накладною № 58 від 31.03.2023; довідкою на одержання праху №4.200682К; товарним чеком від 22.03.2023 (ритуальні послуги - 23560 грн.); товарним чеком від 06.04.2023 (меню - 2820 грн.). Вказані обставини, як зазначає позивач, в сукупності свідчать про те, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 1264, 1258, 1218, 328 ЦК України, позивач просить суд,\~- встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з початку 2018 року до часу відкриття спадщини - дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою (кадастровий номер 7110136400-02-077-0007) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Орієнтовний розрахунок понесених судових витрат у позовній заяві не зазначено. Ухвалою суду від 02.02.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Під час підготовчого провадження залучені до участі у розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., відповідачів Черкаську міську раду та [PERSON] . Відповідач [PERSON] відзив на позов [PERSON] не подала. Відповідачем Черкаською міською радою, через представника за довіреністю [PERSON] подано відзив на позов [PERSON] , який прийнятий судом і, за яким просить відмовити у його задоволенні. Зазначено, що позивачем [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження обставин про те, що вона проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини; що вела з останньою спільно господарство та мала спільний бюджет; про те, що вони обидві піклувалися одна одною і морально, і матеріально. Зазначає, що ті докази, які надала до позовної заяви [PERSON] , не є належними та допустимими доказами. На думку представника відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. Позивач [PERSON] відповідь на відзив відповідача Черкаської міської ради не подала. Третя особа Приватний нотаріус Степаненко А.М. письмові пояснення по суті позову [PERSON] та відзиву Черкаської міської ради не подала. У заяві від 03.04.2024 зазначила, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] відзив на позов [PERSON] не подав, але подав до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом (остаточна редакція від 20.05.2024, т.2 а.с.39). Свої позовні вимоги мотивує тим, що він ( [PERSON] ) проживав разом із [PERSON] з 1996 року, як онук та бабуся. За весь час, він постійно допомагав [PERSON] по господарству, ремонтував будинок, займався косінням трави в дворі, зрізав сухі дерева, гілля дерев. Також, він купував продукти харчування, оплачував та оплачує по даний час комунальні послуги, купував ліки, відвідував [PERSON] під час перебування її в лікарні. Крім того, вказує, що [PERSON] з самого його дитинства купувала продукти харчування, готувала сніданки, обіди, вечерю, купувала подарунки на день народження та обіцяла, що після своєї смерті все майно буде належати [PERSON] . [PERSON] була власником будинку та земельної ділянки, що по [ADDRESS] . Він ( [PERSON] ) зареєстрований та проживає поруч, тобто за адресою: [ADDRESS] і між їхніми будинковолодіннями частково відсутній паркан. Підтверджує факт спільного проживання із [PERSON] і тим, що в нього наявні всі документи на будинок, земельну ділянку, закордонний паспорт та інші документи померлої [PERSON] . Крім того, вказує, що 19.03.2023 [PERSON] підписала заповідальне розпорядження, яким заповіла все майно [PERSON] , але головний лікар КПН «Перша Черкаська міська лікарня» не засвідчив заповіт. Таким чином, посилаючись на ст.ст. 392, 1218, 1264, 321 ЦК України та ст.\~4 СК України, просить суд, - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] з березня 2017 року до часу відкриття спадщини, а саме смерті [PERSON] , яка настала [INFO] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] на день смерті останньої, тобто станом на 22.03.2023; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку кадастровий номер 7110136400-02-077-0007 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Просить судові витрати покласти на відповідачів. Зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат: судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000грн. 00коп. Під час підготовчого засідання 27.05.2024 позовна заява [PERSON] прийнята судом і об`єднана в одне провадження із первісним позовом [PERSON] . Крім того, залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. та відповідачем Черкаську міську раду. [PERSON] та [PERSON] відзив на позов [PERSON] не подано. Черкаською міською радою, через представника за довіреністю [PERSON] , подано відзив на позов [PERSON] , який прийнятий судом і, за яким просить відмовити у його задоволенні, оскільки вважає, що [PERSON] належними та допустимими доказами не доведено обставин про те, що він проживав із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини; що вів з останньою спільно господарство та мав спільний бюджет; про те, що вони обидва піклувалися один одним і морально, і матеріально. Зазначає, що ті докази, які надані до позовної заяви [PERSON] , не є належними та допустимими доказами. На думку представника відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. Позивачем [PERSON] відповідь на відзив подано не було. Третя особа Приватний нотаріус Степаненко ПА.М. письмові пояснення по суті позову [PERSON] та відзиву Черкаської міської ради не подала. Надано заяву про те, що при вирішенні справи, покладається на розсуд суду. Ухвалою суду від 22.07.2024 закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач (відповідач за позовом [PERSON] ) [PERSON] та її представник адвокат Осадчій О.В. повністю підтримали заявлені [PERSON] позовні вимоги та викладені обставини. Просили задовольнити позов. Крім того, повністю заперечували проти обставин та позовних вимог, викладених у позові [PERSON] . Зазначили, що [PERSON] познайомилась із [PERSON] у лютому 2018 року; вона допомагала [PERSON] по господарству; мала довіреність від 18.12.2019 на вчинення певних повноважень, яка була посвідчена нотаріусом; позивач за свій рахунок оплачувала комунальні послуги [PERSON] , а та згодом повертала їй грошові кошти; після смерті останньої, поховала її, оплатила поминальний обід тощо, за що понесла певні матеріальні витрати. Крім того, допомогла [PERSON] , на її прохання, оформити субсидію та отримати контейнер для сміття, враховуючи, що [PERSON] працювала заступником директора служби чистоти. Також купувала ліки, продукти харчування, одяг для [PERSON] , поклеїла шпалери у помешканні, білила комірку та фарбувала; на городі саджала овочі та квіти, робила консервацію продуктів на зиму. Позивач зазначила, що [PERSON] обіцяла їй все «переписати на неї», але не встигла це зробити. При цьому, [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] з 07.02.2020, а з 1991 року і по цей час вона фактично проживає по [ADDRESS] . Зазначила, що вона постійно із [PERSON] в одному помешканні не проживали, але кожного дня вона приходила до [PERSON] додому; за слів останньої їй відомо, що вона проживала одна, а її родичі живуть у Росії, але вони їй не допомагали. Також, [PERSON] щодо неї нічого не робила, ніяких взаємних прав та обов`язків не виконувала. [PERSON] померла у присутності [PERSON] , яка протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадкування, оскільки відсутнє підтвердження факту спільного проживання. При цьому, до останнього дня свого життя [PERSON] обіцяла, що все своє майно заповідає саме [PERSON] . Незважаючи на наявність заповіту, складеного за життя [PERSON] щодо [PERSON] , просить позовні вимоги задовольнити. Крім того, зазначили, що судові витрати [PERSON] залишає за собою. Також зазначили, що позовні вимоги [PERSON] не визнають, враховуючи доводи позовної заяви [PERSON] . Вважають, що [PERSON] не довів свої позовні вимоги належними доказами. В судовому засіданні представники відповідача Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] та [PERSON] (за обома позовами) просили відмовити у задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] , які є необґрунтованими та не доведеними належними та допустимими доказами. Так, [PERSON] не проживала із [PERSON] спільно, враховуючи її пояснення про те, що вона проживала за іншою адресою. Сам по собі факт поховання [PERSON] [PERSON] не свідчить про їхнє спільне проживання. [PERSON] пояснила, що коли вона за свій рахунок сплачувала за [PERSON] кошти за житлово-комунальні послуги, то [PERSON] іноді кошти їй повертала, що свідчить про відсутність спільного бюджету. Крім того, сам по собі факт догляду за особою похилого віку не свідчить про факт спільного проживання сім`єю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] (він же позивач за своїм позовом) та його представник адвокат Пропадущий А.В. заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] і просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Зазначили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як онук та бабуся. Остання обіцяла, що все своє майно залишить йому; готувала йому їжу; він робив на її городі, придбавав для неї харчі. Їхні будинковолодіння знаходяться по-сусідству і частково між ними відсутній паркан. При цьому, ці будинковолодіння не об`єднані одним номером. [PERSON] разом із своєю матір`ю та батьком проживають у будинку [ADDRESS] , а [PERSON] проживала у будинку [ADDRESS] . З 1996 року [PERSON] із своєю сім`єю познайомився із [PERSON] та її чоловіком, який помер значно раніше. В Україні у [PERSON] родичів і дітей не було. Її родичі проживали в Росії, але вони її до себе не забрали. Коли йому було 7 років, то його батьки запропонували [PERSON] допомогу. Всі свої документи вона зберігала у його родині, бо довіряла. Коли йому виповнилося 12\~років, то він іноді у [PERSON] вдома ночував, оскільки до неї приїздили її родичів, які ночували у нього вдома. [PERSON] оплачував [PERSON] комунальні послуги, але квитанції про це не зберігав. Іноді бачив, що до [PERSON] приходила [PERSON] і обробляла город. Ці витрати, які несла [PERSON] для [PERSON] , остання їй повертала грошима, бо отримувала велику пенсію. За два місяці до смерті у [PERSON] погіршилося здоров`я. Він на 14.03.2023 записався до нотаріуса, щоб оформити на нього документи на будинок. Між тим, 14.03.2023 [PERSON] стало погано і вона повідомила, що поїде в лікарню. Він попросив її почекати і не їхати до лікарні, поки не знайде нотаріуса, щоб оформити заповіт. Але він нотаріуса не зміг знайти і вона по швидкій допомозі поїхала до лікарні. Через два дні [PERSON] дізнався, в якій саме лікарні знаходиться [PERSON] і прийшовши туди, лікар йому повідомив, що якщо вона до понеділка доживе, то буде добре. Він є віруючим (баптист) і запропонував [PERSON] йому покаятися і вона покаялася йому у своїх гріхах. 18.03.2023 він приїхав до неї в лікарню, привіз харчі і вона стала краще виглядати. Він запропонував їй, що треба щось робити, бо йому буде дуже образливо, якщо вона помре і йому нічого не залишить у спадок. Тоді він за допомогою адвоката склав проект заповіту і пішов до головного лікаря лікарні, щоб посвідчити заповіт, але його до лікарня не пустили. [PERSON] зазначив, що він засмутився, що не зміг підписати заповіт (це відбувалося у неділю). У понеділок 20.03.2023 [PERSON] з лікарні привезли додому. Ввечері він прийшов до неї додому, з нею була його матір і [PERSON] стало краще. Вона обіцяла, щоб як їй стане краще за станом здоров`я, то вона «все майно перепише йому». 21.03.2023 [PERSON] залишилася в себе вдома і ночувала одна; 22.03.2023 до неї зайшла у кімнату його матір і побачила, що [PERSON] лежить на підлозі і кричить, а наступного дня [INFO] , вранці, [PERSON] померла у себе вдома. Крім того, [PERSON] повідомив суду про те, що з 2018 року по 2020 рік він їздив до своєї бабусі (матір його матері) і доглядав за нею, тобто періодично жив у неї в іншому населеному пункті. Незважаючи на наявність заповіту, складеного за життя [PERSON] щодо [PERSON] , просить позовні вимоги задовольнити. Просили судові витрати розподілити пропорційно до задоволених позовних вимог. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, будучи неодноразово повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено, відзиви на позови подано не було. В судове засідання не з`явилась третя особа Приватний нотаріус Степаненко\~А.М., будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за її відсутності; при вирішенні справи покладається на розсуд суду. В судовому засіданні свідки [PERSON] показала, що вона із [PERSON] свати. Про будинок [PERSON] їй відомо, бо часто з 2018 по 2022 роки, у томі числі із онукою, приходила за її адресою, де [PERSON] поралася по городу, а [PERSON] сиділа у веранді. Іноді чоловік [PERSON] косив траву у подвір`ї, [PERSON] проводила деякі ремонті роботи у будинку. Про те, чи проживала [PERSON] у [PERSON] , їй не відомо. Їй відомо, що [PERSON] купувала Потехіній ліки, продукти, а чи ж вели вони спільно господарство, вона не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає [PERSON] з 1990\~року, а [PERSON] не знає. Свідок проживає у багатоповерхівці поруч і з вікна бачила, як [PERSON] щоденно ходила до приватного будинку. Зі слів останньої знає, що вона носила туди якійсь бабусі ліки, продукти. Хто жив у будинку, вона не знає і ніколи не бачила. [PERSON] з 90-х років проживала по [ADDRESS] , а зараз проживає за іншою адресою в районі «Хімселища», але не в тому будинку, куди вона ходила. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою [PERSON] і [PERSON] . Вони були в добрих відносинах. [PERSON] і його батьки допомагали [PERSON] і остання вважала [PERSON] своїм онуком, а її (свідка) дочкою. Свідок підтвердила, що нею підписаний акт (т.2 а.с.61), який приніс [PERSON] ; його зміст прочитав їй [PERSON] . Батько [PERSON] розібрав частину паркану до будинку [PERSON] , щоб можна було вільно проходити (це відбулося десь 4-5 років потому). [PERSON] ремонтував [PERSON] дах і курятник, носив їй ліки, продукти, возив її по лікарнях. [PERSON] іноді приходила до [PERSON] і робила щось по городу. [PERSON] живе у будинку [ADDRESS] із своїми батьками. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] вона знала, оскільки часто її відвідувала; у останньої дітей не було і чоловік помер. [PERSON] проживає із своїми батьками по-сусідству із [PERSON] . Мати [PERSON] , коли готувала їжу, то приносила її і [PERSON] . Акт (т.2 а.с.61) вона (свідок) підписувала, його їй приніс [PERSON] , але не пам`ятає його зміст. Зі слів [PERSON] , їй відомо, що іноді [PERSON] у неї ночував. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знає і [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] знала, бо та була подругою її життя. [PERSON] був у дружніх відносинах із [PERSON] , бо вони жили по-сусідству і ходили один до одного через двори, до частково у них був відсутній паркан. [PERSON] іноді просила [PERSON] щось полагодити і він ніколи не відмовлявся. [PERSON] їй повідомила, що до неї приходив [PERSON] і їхню розмову записав на магнітофон. Леся за свої гроші поховала [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, прослухавши аудіо-записи, а також, дослідивши наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] , 1968р. народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.02.2020, про що свідчать дані паспорту серія [NUMBER] , що виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 20.06.2013. До цього вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (з 25.09.1991 до 07.02.2020), що також підтверджується даними її паспорту гр-на України. За матеріалами, які на виконання ухвали суду від 21.03.2024, надані приватним нотаріусом Степаненко А.М., постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. від 19.10.2023 [PERSON] , яка 22.06.2023 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (померла [INFO] ) №124 і була заведена спадкова справа №44/2023, - відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що по [ADDRESS] , оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, за своє життя [PERSON] , що прож. в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження: все свої майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і, взагалі все те, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] . Відповідний заповіт посвідчений нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк\~А.О. 05.01.1998 (реєстр №1-2). Цей заповіт є чинним, враховуючи дані Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.06.2024. Також приватним нотаріусом Степаненко А.М. суду повідомлено, що свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. На запит суду, Відділом ДРАЦСу у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) 12.04.2024 надана інформація про те, що проведеною перевіркою актових записів про народження чи смерть щодо [PERSON] , не виявлено. За інформацією Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 18.10.2023, станом на 22.03.2023 за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1929р. народження з 07.08.1979 по 22.03.2023; [PERSON] , 1894р. народження та [PERSON] , 1929р. народження. Відповідно до даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 22.03.2023 на запит [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Черкаси, актовий запис №945. Дані обставини також підтверджуються свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 22.03.2023. За даними договору-замовлення №333 від 24.03.2023, фіскального чеку на суму 1120грн. товарного чеку від 22.03.2023, довідки на одержання праху №4.200682К від 24.03.2023, накладної №58 на суму 24310грн., товарного чеку від 06.04.2023, - організацію та проведення поховання [PERSON] , ритуальні послуги здійснила [PERSON] . 18.12.2020 [PERSON] уповноважено [PERSON] на вчинення ряду повноважень на строк 3 роки до 18.12.2023, яка посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Починок Ю.В. (реєстр №1-5746). Із виписки по рахунку, виданої АТ КБ «Приват Банк» від 30.03.2023 вбачається, що [PERSON] здійснювала різного роду платежі, зокрема, протягом часу з грудня 2020\~року по березень 2023 року платежі за житлово-комунальні послуги по о/р\~ [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у м. Черкаси, про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №3070 від 18.12.1997. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 09.03.1988, актовий запис №442, [INFO] у м. Черкаси померла [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу 19.07.1979, посвідченого нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори (реєстр №1-4343) і зареєстрованого в БТІ за №9981, власником будинку з надвірними спорудами, що за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] ( [PERSON] ). Дані обставини також підтверджуються технічним паспортом, виданим ЧООБТІ, довідкою КП «ЧООБТІ» від 10.04.2024 №52095. Крім того, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №065214, виданого на підставі рішення Черкаської міської ради від 27.11.2003 №5-173, дод. 1 п.2, кадастровий номер 7110136400-02-077-0007. За життя [PERSON] призначена житлова субсидія з 01.05.2020, про що свідчить повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи №201757 від 22.05.2020. [PERSON] , 1990р. народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.06.2008, що підтверджується даними паспорту гр-на\~України серія [NUMBER] , що виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 15.12.2017. Крім того, під час розгляду справи встановлено, що протягом часу у травні 2023 року, липні 2023 року, лютому 2024 року [PERSON] здійснював через АТ КБ «Приват Банк» платежі за житлово-комунальні послуги щодо домоволодіння [ADDRESS] , про що свідчать платіжні інструкції, надані банківською установою. Слід зазначити, що під час розгляду справи позивачем (відповідачем) [PERSON] не зазначені і, відповідно не доведені обставини про те, що він звертався до приватного нотаріуса (нотаріальної контори) із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і йому було б відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування з тих чи інших підстав. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.\~5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч.\~2 ст.\~16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1)\~визнання права; 2)\~визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4)\~відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов`язку в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)\~визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтями 1216 та 1217\~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як передбачено\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~1220\~ЦК України,\~спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.\~1 ст.\~1221 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до\~статті 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Основі спадкування за законом становить принцип черговості, який полягає у визначенні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Згідно з частиною другою\~статті 1259 ЦК України\~фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати\~статтю 1264 ЦК України. Такого висновку\~дійшов Верховний\~Суд у\~складі Об`єднаної\~палати Касаційногоцивільного суду у постанові від 18.09.2023 у справі № 582/18/21. Оскільки у цій справі позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю заявлені у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, то ці відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю\~1264 ЦК України. Відповідно до\~статті 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вирішуючи спір про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), суди мають враховувати правила частини другої статті\~3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 694/646/20 зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею\~1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справі №582/18/21. Відповідно до п. 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 23\~вищевказаної\~Постанови передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 319 ЦК України\~визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 554/14633/15-ц та від 21.03.2019 у справі № 461/4689/15-ц. Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №\~542/1648/19, лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, у постанові від 25.01.2019 у справі № 337/5266/15-ц Верховний Суд вказав, що періодичне проживання не є достатнім для визнання факту проживання. Таким чином, за результатами розгляду справи суд вважає, що позивачі ні [PERSON] , ні [PERSON] не довели належними, допустимими та переконливими доказами обставини, на які вони посилаються, а саме про те, що кожен із них постійно проживали із [PERSON] на час смерті останньої протягом п`яти років, що кожен із них вели із останньою спільне господарство і мали спільний бюджет, про те, що вони (кожен з них) проводили спільні витрати, придбавали певне майно в інтересах сім`ї і, взагалі, мали взаємні права та обов`язки із [PERSON] . Той факт, що як [PERSON] , так і [PERSON] періодично допомагали [PERSON] по господарству, не свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Також, сама ж [PERSON] пояснила суду про те, що, коли вона за свої кошти оплачувала комунальні послуги [PERSON] , то остання віддавала їй, відповідно, витрачені грошові кошти. [PERSON] повідомив суду, що протягом часу із 2018 по 2020\~роки він проживав за містом у своєї бабусі (матері його матері) і піклувався нею, тобто це також свідчить про відсутність спільного проживання його із [PERSON] протягом п`яти років на час смерті останньої. Суд звертає увагу, що і [PERSON] , і [PERSON] мали місце реєстрації та фактичного проживання, яке відмінне від місця проживання [PERSON] . Посилання [PERSON] на документи про те, що вона, начебто, для [PERSON] здійснювала певні роботи і вчиняла деякі дії щодо налагодження постачання газу у будинку останньої (акт здачі-прийняття робіт №173254, довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 14.04.2021, акт про демонтаж вимірювальної техніки від 09.04.2021 та інш.) жодним чином не свідчать про те, що це здійснювала саме позивач, зокрема, своїми силами та за свої (спільні) кошти як член сім`ї [PERSON] . Також, суд звертає увагу, що аудіо-записи розмов, які надані до суду [PERSON] на певних носіях, які досліджені в судовому засіданні, начебто його розмови із [PERSON] за її життя, суд вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки не можливо встановити факт того, що у розмові беруть участь саме ці особи. Крім того, як пояснив [PERSON] , фіксування розмов здійснювалося ним на його мобільний телефон, який на даний час вже у нього відсутній. Отже, обставини щодо постійного та спільного проживання [PERSON] та [PERSON] разом із [PERSON] , за результатами досліджених письмових доказів та показань свідків, під час розгляду справи судом не встановлені, і тому їхні позовні вимоги не підлягають до задоволення. При вирішенні справи судом також враховувалися висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 19.06.2024 у справі №554/6033/22, від 14.02.2018 у справі №129/2115/15-ц, від 17.06.2024 у справі №465/2583/21. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12.12.2019 у справі №466/3769/16, від 27.02.2019 у справі №522/25049/16-ц, від 11.12.2019 у справі №712/14547/16-ц, від 24.01.2020 у справі №490/10757/16-ц. Оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відмовлено, то враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за ними, відповідно. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed