Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

08.03.2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства, у якій просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно сина заявниці [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Херсон. Вимоги заяви мотивовано тим, що у серпні 2018 року заявниця почала зустрічатись з [PERSON] , який помер [INFO] . З березня 2019 року по жовтень 2019 року заявниця та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в с. Музиківка, Херсонської області. [INFO] народився їх син [PERSON] . 27.11.2019 року заявниця зареєструвала народження сина та відповідно о ч. 1 ст. 135 СК України запис про батька був здійснений за вказівкою заявниці. Наприкінці 2019 року заявниця та [PERSON] перестали проживати разом, але [PERSON] за життя визнавав себе батьком дитини, надавав матеріальну допомогу на утримання сина, пересилав подарунки. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України, у серпні 2022 року позивачка переїхала до м. Києва, а [PERSON] залишився в Херсонській області. У 2023 році [PERSON] вступив до лав ЗСУ. Востаннє [PERSON] приїздив до заявниці та свого сина наприкінці серпня 2023 року у відпустку та перебував з ними близько тижня. У листопаді 2023 року [PERSON] загинув в с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області. Родичі та друзі, які б могли підтвердити факт спілкування та проживання заявниці та [PERSON] , залишились у Херсонській області і не можуть дати покази в якості свідків. Натомість доказами є фотографії [PERSON] разом з сином. Ухвалою суду від 13.03.2024 року заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 09.04.2024 року звільнено заявницю від сплати судового збору, відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження, залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Міністерство оборони України, а також витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контори інформацію щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 31.05.2024 року витребувано від міністерства юстиції України інформацію про батьків загиблого, а також повторно витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контору інформацію щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 27.06.2024 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб - [PERSON] та [PERSON] . 08.05.2024 року до суду надійшли заперечення заінтересованої особи міністерства оброни України, у яких заінтересована особа просить відмовити у задоволенні заяви посилаючись на те, що надана заявницею довідка про спільне проживання з [PERSON] є неналежним доказом, оскільки співробітник Музиківської сільської ради не уповноважений посвідчувати відповідний факт. Фотографії, експрес-накладні пошти та квитанції про перерахування коштів не є достатніми доказами для підтвердження факту батьківства. Заявницею не надано висновку відповідної судової експертизи та не подане клопотання про її призначення. Натомість підставою для категоричного висновку для встановлення батьківства є висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. 19.05.2024 року до суду надійшла відповідь на заперечення у яких представник заявника вказує, що подана довідка Музиківської сільської ради є підтвердженням факту проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня по жовтень 2019 року. Заявниця є одинокою матір`ю дитини інваліда, внутрішньо переміщеною особою, не працює, отримує лише допомогу як внутрішньо переміщена особа та одинока мати, а вартість експертизи може становити від 5000,00 грн. не враховуючи вартості ексгумації тіла загиблого, для чого ще й потрібна згода його родичів. Вартість проведення експертизи є занадто великою для заявниці. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. 11.07.2024 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у яких , представник заінтересованої особи вказує, що факт встановлення батьківства не суперечить інтересам дитини, навпаки, розширює її права, в тому числі і майнові. Заінтересована особа просить прийняти рішення в найкращих інтересах дитини та відповідно до вимог чинного законодавства України. 26.09.2024 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи [PERSON] , у яких остання зазначає, що визнає заяву [PERSON] про встановлення факту батьківства. Заінтересована особа вважає [PERSON] , 2019 р.н., власним онуком. Також вказує, що її син [PERSON] за життя сина [PERSON] визнавав та підтримував. Заінтересована особа бажає аби у її онука [PERSON] було прізвище її сина - [PERSON] . В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви та пояснила суду, що вона познайомилась з [PERSON] у 2018 році та через 6 місяців дізналась, що вагітна. Після народження дитини заявниця самостійно зареєструвала дитину та вказала дані про батька. У [PERSON] були проблеми з власними документами, вони були прострочені, тому заявниця сама реєструвала дитину. 5 років з народження дитини [PERSON] ніколи від сина не відмовлявся, підтримував зв`язок та по мірі можливості допомагав матеріально. Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та пояснив, що заява є обгрунтованою, оскільки заявниця та [PERSON] жили разом, народилась дитина. В подальшому [PERSON] загинув. В матеріалах справи наявні фото, докази матеріальної підтримки, пересилання коштів та подарунків. [PERSON] визнавав себе батьком дитини і є його біологічним батьком, що підтверджується висновком ДНК. Представник заінтересованої особи міністерства оборони України в судовому засіданні зазначив, що позиція МОУ викладена у письмових запереченнях і вона лишається незмінною. Для підтвердження батьківства має бути висновок судової експертизи, а не тест ДНК. Представники заінтересованих осіб Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, виклик зазначеної особи до суду здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному інтернет-сайті судової влади, оскільки суд не встановив даних про місце його реєстрації. Суд, вислухавши пояснення заявниці, її представника та представника Міністерства оборони України, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності та кожен окремо, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволення, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , а батьком зазначений [PERSON] (а.с. 9). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2024 року у справі №766/5896/24 встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , який народився с. Правдине, Білозерського району Херсонської області, є сином [PERSON] , [INFO] , яка народилась п. Арзні, Абов`янського району Р. Вірменія (а.с. 184-186). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 14-15). За змістом довідки виконавчого комітету Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області від 01.02.2024 року №99, померлий військовослужбовець [PERSON] , [INFO] , дійсно співмешкав з гр. [PERSON] , [INFO] , з 05.03.2019 року по 25.10.2019 року (а.с. 16). В матеріалах справи наявні численні фотографії молодого чоловіка з дитиною чоловічої статі, і візуальне порівняння фото чоловіка з фотографією паспорту [PERSON] вказує на те, що на фотографіях зображений [PERSON] (а.с. 10-11, 17-23). Згідно експрес-накладних «Нова пошта», [PERSON] здійснював наступні пересилання заявниці: 13.05.2023 року - документи; 11.05.2023 року - планшет; 08.10.2023 року - продукти харчування; 13.08.2023 року - іграшки; 05.12.2023 року - речі (а.с. 24-26). Також убачається, що загиблий [PERSON] неодноразово здійснював грошові перекази на ім`я заявниці: 24.08.2023 року - 1000,00 грн.; 25.07.2023 року - 350,00 грн.; 03.08.2023 року - 500,00 грн.; 09.05.2023 року - 550,00 грн. ; 01.07.2023 року - 2590,00 грн. ; 13.08.2023 року - 110,00 грн.; 03.09.2023 року - 3770,00 грн.; 03.09.2023 року - 30,00 грн.; 16.09.2023 року - 20,00 грн.; 21.09.2023 року - 2265,00 грн.; 10.11.2023 року - 2950,00 грн.; 18.11.2023 року - 1980,00 грн.; 18.11.2023 року - 14,00 грн.; 09.03.2023 року - 1000,00 грн. (а.с 27-29). Відповідно до висновку про біологічну спорідненість №МGU1151 від 17.10.2024 року щодо спорідненості Бабусі [PERSON] та Дитини [PERSON] , результати генетичного аналізу свідчать про те, що донор зразка, маркованого « [PERSON] », може бути біологічною бабусею донора зразка, маркованого « [PERSON] ». Комбінований індекс спорідненості - СG 34/32. Ймовірність спорідненості: 97,16852299189% (а.с. 183). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст.128 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до абз. 3 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 77, 78 УПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Одним із доказів про наявність кровного споріднення між ймовірними батьками та дитиною є експертиза ДНК, яка на основі вивчення набору хромосом батьків і дитини може підтвердити походження дитини від конкретних батька та/або матері. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009 року). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявницею було надано належні та допустимі докази на підтвердження наявності обставин, які свідчать про те, що [PERSON] є батьком народженого нею сина, а саме надано належні докази, які свідчать про певний час сумісного проживання, спілкування загиблого з дитиною, надання ним матеріального утримання, а також надано докази кровного споріднення, які вказують на достовірність біологічного походження дитини від померлого шляхом проведення біологічного дослідження спорідненості між дитиною та матір`ю загиблого. Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] , оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. Заперечення представника Міністерства оборони України суд до уваги не приймає, оскільки будь-який доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, і біологічне дослідження кровної спорідненості так само є належним та допустимими доказом у справі, а в сукупності з іншими доказами, заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved