Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 03 квітня 1999 року та зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва , про що складено відповідний запис за № 347. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружжя припинило спільне проживання однією сім`єю та проживає окремо. Між сторонами вже немає розумінні, щодо спільного піклування про сім`ю, відсутнє почуття взаємної любові, відсутня взаємоповага, що є основою сімейного благополуччя. Просить у відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позов повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. 18 вересня 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачем подано клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку сторони позивача щодо розгляду справи, яка викладена у клопотанні яке надійшло до суду , постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 03 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Мінського району міста Києва та було складено відповідний запис за № 347, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернулась до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам, а відтак суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення законодавства на які посилалась позивач у позовній заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджено платіжним документом, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved