Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла мама позивачки [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Маючи намір реалізувати свої спадкові права позивачка звернулася до приватного нотаріуса Філіпенко О.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала роз`яснення про неможливість видачі такого свідоцтва, оскільки покійна [PERSON] , після розірвання шлюбу із [PERSON] , не змінила свого прізвища на « [PERSON] », а відтак неможливо прослідкувати родинний зв`язок спадкодавця та позивачки. Тому, посилаючись на викладене позивачка просила суд про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і \~матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , мамою якої записана [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). 12.11.1994 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила своє прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). За життя [PERSON] , на праві приватної власності, належав житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого на виконання рішення виконавчого комітету Баловненської сільської ради від 19.12.2012 року № 80. Відповідно до довідки Баловненського старостинського округу Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 23.08.2024 року № 380, за наявними даними (погосподарська книга № 7-а, особовий рахунок [NUMBER] ) [PERSON] 1950 року народження, яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в житловому будинку були зареєстровані та постійно проживали: донька [PERSON] , 1977 року народження, онуки: [PERSON] , 1995 року народження, [PERSON] , 2004 року народження. Відповідно до письмового роз`яснення, наданого приватним нотаріусом Філіпенко О.М. на усне звернення [PERSON] , останній було запропоновано звернутися до суду, оскільки у наданому свідоцтві про смерть анкетні дані померлої зазначено, як [PERSON] , тоді як в актовому записі про розірвання шлюбу, який вчинено 26.02.1975 року, між [PERSON] та [PERSON] , у відомостях про дружину вказано прізвище після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Таким чином відомості про прізвище після розірвання шлюбу та відомості про прізвище у свідоцтві про смерть не співпадають, тобто неможливо ідентифікувати особу. Згідно інформації Новоодеського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.09.2024 року, 10.09.1969 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 26.02.1975 року, у зв`язку із розірванням шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , остання змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до інформації, наданої приватним нотаріусом Філіпенко Ольгою Миколаївною від 26.09.2024 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилася. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка після розірвання шлюбу не змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а тому вважає за необхідне задовольнити позовну заяву.

Outcome: approved