Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Байковецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що власниками житлового будинку [ADDRESS] відповідно до виписки з погосподарської книги та інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки кожен, як члени колгоспного двору, які станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані та проживали у спірному домогосподарстві. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Тернопільською районною державною нотаріальною конторою за заявою матері [PERSON] заводилася спадкова справа 533/1997, яка знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному apxiвi Тернопільської області. За життя [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] була [PERSON] та [PERSON] , оскільки проживали з померлим разом на день його смерті і прийняли спадщину в рівних частках шляхом управління та володіння спадковим майном. Відповідно, [PERSON] та [PERSON] , успадкували після смерті [PERSON] по 1/6 частки спірного будинковолодіння. Брат позивачки [PERSON] та сестра [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , подавши відповідну заяву нотаріусу. Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину є [PERSON] , оскільки проживала разом з нею на день смерті і прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, Таким чином, [PERSON] належить 2/6 частки як члену колгоспного двору, успадкувала 1/6 частку після смерті батька [PERSON] та після смерті матері [PERSON] успадкувала 3/6 частки житлового будинку [ADDRESS] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину або мали право на обов`язкову частку крім позивачки немає. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] звернулася в нотаріальну контору. Однак, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне спадкове майно, свідоцтво про право на спадщину вона отримати не може. Нотаріусом видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1309/02-31 від 02 липня 2024 року. З огляду на вказане, [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді від 10 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/14907/24; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 06 серпня 2024 року, витребувано від Державного нотаріального архіву Тернопільської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 533/1997, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 27 серпня 2024 року судом зареєстровано лист Державного нотаріального архіву Тернопільської області, на виконання ухвали суду від 06 серпня 2024 року надано копію матеріалів спадкової справи № 533/1997, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 06 вересня 2024 року, витребувано від Байковецької сільської ради належним чином засвідчені витяги з погосподарської книги, станом на 15 квітня 1991 року, стосовно будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , а також відомості про зареєстрованих мешканців. 25 вересня 2024 року на електронну пошту суду надійшов лист Байковецької сільської ради, на виконання ухвали суду від 06 вересня 2024 року, з повідомленням запитуваної інформації. Протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 01 листопада 2024 року, суд закрив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду справи по суті. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокатка Карпа М. М. в судове засідання не з`явилися, проте остання подала заяву, у якій просила суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Байковецької сільської ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, при вирішенні питання покладається на думку суду. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. 17 червня 1965 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 17 червня 1965 року Лозівською сільською Радою Збаразького району Тернопільської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 1974 року Лозівською сільською Радою Збаразького району Тернопільської області, [PERSON] народилася [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . За змістом інформаційної довідки № 768, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 25 серпня 2023 року, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 липня 1989 року на підставі рішення виконкому № 175 від 25 липня 1989 року та записано 31 липня 1989 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 5. Згідно із довідкою № 129 від 09 жовтня 2023 року (виписка з погосподарської книги), яка видана Байковецькою сільської ради, станом на 01 липня 1990 року в [ADDRESS] були: голова Двору [PERSON] , чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] . [INFO] у віці 51 рік помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 1993 року Стегниківською сільською радою Тернопільського району. Згідно із довідкою від 04 липня 2023 року за № 173, яка видана адміністратором ЦНАП Байковецької сільської ради, станом на 11 квітня 1993 року, [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] , де разом з ним були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] . 13 травня 1994 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 13 травня 1994 року Стегниківською сільською радою Тернопільського району. [INFO] у віці 54 роки померла [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 лютого 1998 року Стегниківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 листопада 2023 року у справі №607/20281/23 позов задоволено. Ухвалено визнати за [PERSON] ( [ADDRESS] ) право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 112,5 кв. м., житловою площею 66,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , що помер [INFO] , але не оформила своїх спадкових прав. 02 липня 2024 року державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В. Ю., розглянула подані [PERSON] документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 21 серпня 2021 року за № 66515922 та інформаційної довідки, виданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області від 10 серпня 2023 року за № 539/01-21, Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 533/1997 року, після смерті [PERSON] , за заявою дружини померлого [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] на підставі довіреності, на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом - за № 711 від 16 грудня 1997 року, також цього числа була подана заява [PERSON] на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом - за № 712. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка, видана Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 193 від 14 серпня 2023 року. 28 листопада 1997 року були подані заяви [PERSON] та [PERSON] про те що вони спадщину не прийняли та спадкувати не бажають. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно виписки із по господарської книги Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30 червня 2023 року за № 66, житловий будинок [ADDRESS] належав колгоспному двору, який складався з трьох членів, головою якого була [PERSON] (померла [INFO] ) та інші члени: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] . Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 25 серпня 2023 року за № 169 вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 25 серпня 2023 року за № 768 станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 липня 1989 року на підставі рішення виконкому № 175 від 25 липня 1989 року та записано 31 липня 1989 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 5. Вказаний правовстановлюючий документ втрачено, що і стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це нерухоме майно. 25 серпня 2023 року на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . 27 серпня 2024 року на запит суду від Державного нотаріального архіву Тернопільської області надійшли матеріали спадкової справи № 533/1997, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Із матеріалів цієї спадкової справи встановлено, що 16 грудня 1997 року [PERSON] та [PERSON] , звернулися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [PERSON] , на грошові вклади зі всіма нарахованими процентами і компенсаціями, що зберігаються в філії Ощадного банку №6350/01/м. Тернопіль на рахунку № [NUMBER] та філії Ощадного банку №6350/019/м. Тернопіль на рахунках №№ [NUMBER] , [NUMBER]. 16 грудня 1997 року завідуючою Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад зі всіма нарахованими процентами і компенсаціями, що зберігаються в філії Ощадного банку №6350/019/м. Тернопіль на рахунках №№ [NUMBER] , [NUMBER] , що належало померлому [PERSON] . Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №3717. 25 вересня 2024 року на запит суду від Байковецької сільської ради надійшов лист за № 2598 від 24 вересня 2024 року, зі змісту якого вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння [ADDRESS] належало до суспільної групи господарства «господарство колгоспника», членами якого були: голова - [PERSON] ( [INFO] ), чоловік - [PERSON] ( [INFO] ), дочка - [PERSON] ( [INFO] ). Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішення спорів щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою двору була [PERSON] (померла [INFO] ), та його членами: чоловік [PERSON] , (помер [INFO] ); дочка [PERSON] , [INFO] . Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] мали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках, тобто по 1/3. [INFO] помер [PERSON] . Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Абзацами 2-3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року». Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлює, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, до відносин щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом. За змістом статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Частина 1 статті 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пункт 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у редакції чинній на момент виникнення відносин спадкування після [PERSON] , у пункті 113 встановлюється, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, серед іншого, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до частини 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи наведене, спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] та дружина [PERSON] , оскільки вони вступили в управління спадковим майном до спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця. Спадкоємці успадкували частку у розмірі 1/3 - по 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] кожна, що належала [PERSON] у майні колгоспного двору. Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , було встановлено шляхом дослідження письмових доказів, які суд описав вище. Отож, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 1/6 житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом прийняла його дочка [PERSON] , оскільки вступила в управління спадковим майном. Водночас, позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. За змістом інформаційної довідки № 768, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 25 серпня 2023 року, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31 липня 1989 року на підставі рішення виконкому № 175 від 25 липня 1989 року та записано 31 липня 1989 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 5. Водночас, цей правовстановлюючий документ суду не надавався, що не може бути перешкодою в оформленні спадкоємцем своїх прав на успадковане майно, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Врахувавши вищенаведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності: на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . У зв`язку з тим, що позивачка не заявляє вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved