Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

22 серпня 2024 року [PERSON] (далі: заявник) звернулась до суду із заявою, заінтересована особа: Тростянецька міська рада, про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий буд. [ADDRESS] . В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що не змогла оформити спадщину за заповітом після смерті свої баби [PERSON] на житловий буд. [ADDRESS] . Так, нотаріусом під час оформлення спадщини виявлене виправлення прізвища спадкодавця [PERSON] у свідоцтві про право власності на зазначений вище будинок не тим органом, що видав дане свідоцтво. За смерті власниці будинку, в позасудовому порядку дане питання вирішити не можливе. До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник заявника подав заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи причину неявки не сповістив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав передбачених ст.223 ЦПК України для відкладено справи судом не встановлено. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованих осіб. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Заявниця є онукою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] від 01.12.1962, серії [NUMBER] від 09.02.1993, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.05.1988. Заповідачу [PERSON] належала земельна ділянка по [ADDRESS] , що підтверджується Державними Актами на право власності на земельну ділянку від 27.01.2010. У свідоцтві про право особистої власності на жилий буд. [ADDRESS] від 24.03.1994, виданому Кам`янською сільською радою зазначено, що будинок належить [PERSON] та мається рукописне виправлення прізвища власника з « [PERSON] » на « [PERSON] » із зазначенням «виправлену вірити», засвідчене печаткою Охтирського міжміського бюро технічної інвентаризації Сумської області. 16.07.2010 [PERSON] , на випадок своєї смерті, зробила розпорядження, відповідно до якого житловий буд. [ADDRESS] заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом від 16.07.2010, посвідченим секретарем Кам`янської сільської ради Ломакіною Л.В. зареєстрованим у реєстрі за №63. Вищезазначений заповіт чинний, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 78564401 від 01.10.2024. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з листа Другої Охтирської державної нотаріальної контори за №1156/02-14 від 01.10.2024, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини згідно ст.1241 ЦК України. Встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 - ч.4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав. Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом. Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власної ініціативи залучати до участі у справі заінтересованих осіб. Відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За ч.1 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. В силу ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 16.11.21 у справі № 570/997/19, провадження № 61-16257св20. Однак, метою звернення заявника до суду з заявою про встановлення факту зазначено оформлення спадщини. При тому з листа Другої Охтирської державної нотаріальної контори №1156/02-14 від 01.10.2024, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини згідно ст.1241 ЦК України. Таким чином, в розумінні ст.16 ЦПК України, встановлення судом факту належності документу за померлим, як за особою, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, не узгоджується з вимогами чинного законодавства, а належним відповідачем має бути особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, - [PERSON] . Зважаючи на викладене, заява [PERSON] задоволенню не підлягає, що не позбавляє її можливості звернення до суду за захистом своїх прав у позовному провадженні.

Outcome: dismissed