Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

У червні 2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР в ред. 1963 р. зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належав його учасникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із фактично належної їй 1/3 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із фактично належної йому 1/3 частини вищевказаного житлового будинку. Після його смерті Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 99/2018. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та його син [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Нотаріус не може видати позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на це майно. Державний реєстратор не може провести державну реєстрацію права власності позивача [PERSON] на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у майні колишнього колгоспного двору. Саме тому позивачі просили визнати: - за [PERSON] право власності на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - за [PERSON] право власності на 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - за [PERSON] право власності на 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; - за [PERSON] право власності на 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 17 червня 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 вересня 2024 року. Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 01 листопада 2024 року. Протокольною ухвалою суду від 01 листопада 2024 року оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 08 листопада 2024 року. У підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, але подали до суду заяви, у яких указали, що вони підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання надіслала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 67). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що домогосподарство [ADDRESS] відноситься до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значилися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 10 грудня 1963 року та копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 700 від 15 лютого 2024 року (а. с. 22, 23). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспному двору, є рівними. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] в м. Носівка Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 16). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом установлено, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом із нею була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 1915 від 21 травня 2024 року (а. с. 17). Судом установлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 27 січня 1990 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Рекухою Л.І., яким належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , заповідала дочці [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 47) та копією заповіту (а. с. 73). Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2001 року (а. с. 11). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що до майна померлої [PERSON] . Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 146/2001, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 49). Із копії спадкової справи № 146/2001 (а. с. 72-73) убачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка [PERSON] , подавши у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) члена КПС ім. Фрунзе. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] в м. Носівка Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 19). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Згідно з довідкою № 1916, виданою Носівською міською радою Чернігівської області 21 травня 2024 року, [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а. с. 20). За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 66). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 10. [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 14). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що до майна померлого [PERSON] . Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 99/2018, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 64-65). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] спадщину після його смерті прийняли двоє спадкоємців за законом: дружина [PERSON] та син [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (на 1/2 частини кожен) (а. с. 60-63). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивачі зверталися до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлих [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частини зазначеного будинку після смерті [PERSON] та на 1/6 частини зазначеного будинку після смерті [PERSON] , а також відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частини зазначеного будинку після смерті [PERSON] . Відмова у видачі свідоцтв про право на спадщину мотивована тим, що у спадкоємців відсутній дійсний правовстановлюючий документ на майно, який є необхідним для вчинення нотаріальної дії, оскільки свідоцтво про право власності на колгоспний двір на даний час є нечинним (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 492/02-31 від 15 травня 2024 року (а. с. 29). Окрім того, судом установлено, що представник позивачів [PERSON] звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно Макіївської сільської ради Чернігівської області Пасічника С.В. із запитом щодо можливості реєстрації права власності на житловий будинок, який відноситься до типу колгоспного двору. На його запит роз`яснено, що державний реєстратор не має права визначати частки членів колгоспного двору у майні колгоспного двору та проводити державну реєстрацію права власності житлових будинків з надвірними будівлями та спорудами та їх часток у майні колишнього колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 5 від 9 березня 2024 року (а. с. 30). Тобто з прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснює державний реєстратор, але відповідно до вищевказаного Закону та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно, яким, у тому числі, є і майно колгоспного двору і, відповідно, державний реєстратор не може зареєструвати за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як за членом колишнього колгоспного двору. Отже, її право власності підлягає визнанню в судовому порядку. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 80,8 кв. м, житлова площа - 43,3 кв. м (а. с. 24-26). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір у сумі 1211,20 грн кожен, що підтверджується квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Ощадбанк» (а. с. 6, 7). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved