Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони стали проживати разом і в їх стосунках народилась донька, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з моменту подання позовної заяви до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, клопотань не надала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Так, суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 14.12.2010 рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області, що підтверджується копією даного рішення. За копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.05.2018, батьками [PERSON] значаться [PERSON] , [PERSON] . Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо прав та обов`язків батьків утримувати дитину, тому, суд застосовував до спірних правовідносин відповідні норми Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з моменту подання позовної заяви до суду. Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн, тобто 50 відсотків від суми судового збору, щодо якої [PERSON] була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, а іншу частину судового збору, що становить 605,60 грн, віднести за рахунок держави. На підставі ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved