Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом, в якому, згідно заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення в сумі 26558 грн. 47 коп. за період з 01.11.2019 по 31.08.2024 та заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 11870 грн. 61 коп. за період з 01.11.2019 по 31.08.2024. Обгрунтовано позов тим, що Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є теплопостачальною організацією та виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаної квартири є [PERSON] . Проте, у порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 29 жовтня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з вимогами позивача щодо нарахування заборгованості за гаряче водопостачання він не згоден, оскільки з жовтня 2019 року в квартирі [ADDRESS] було розпочато ремонт, демонтовано всі старі водопровідні та каналізаційні труби, демонтовані всі вхідні двері, збита вся штукатурка. У зв`язку із вказаними ремонтними роботами у квартирі відповідача з січня 2020 року не можливо проживати, лічильник гарячої води у квартирі відсутній, використання гарячої води не здійснюється. Також, відповідач просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Також представник позивача заперечувала доводи відповідача про те, що останній не користувався послугами з централізованого гарячого водопостачання, оскільки він не повідомляв надавача послуг про вказані у відзиві на позовну заяву обставини, як це передбачено п.п. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 43 «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затверджених Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення в сумі 26558 грн. 47 коп. Проте, заперечував щодо стягнення з нього заборгованості за гаряче водопостачання з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» надає населенню м. Чернігова послуги з теплопостачання у вигляді з централізованого гарячого водопостачання і централізованого опалення до 01.11.2021 у відповідності до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 та у вигляді послуги з постачання гарячої води і послуги з постачання теплової енергії з 01.11.2021 у відповідності до «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затверджених Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 та «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що договір\~є обов`язковим\~для виконання\~сторонами. Згідно ст. 1 Закону України № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 5 цього Закону належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Надання житлово-комунальних послуг відповідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 було затверджено Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 є договором приєднання. Зміст Типового договору приєднання було оприлюднено (опубліковано) в газеті «Деснянська правда» № 42 від 23.10.2014. Умови цього типового договору приєднання діяли до 01.11.2021. З 01.11.2021 набрали чинності Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постання гарячої води, затверджений Постановою КМУ від 21.08.2019 № 1182. Частиною п`ятою статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ним укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. АТ «ОТКЕ» опубліковано текст публічних договорів приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води на офіційному сайті http://new.teplo,cn.ua. В тому числі фактом приєднання споживача до умов договору згідно п. 4 Типового індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Будинок [ADDRESS] підключений до об`єднаної системи централізованого опалення, його обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії. У квартирі [ADDRESS] в спірний період був відсутній квартирний засіб розподільчого обліку гарячої води. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги з централізованого опалення згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартирі. Відповідно до статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Відповідно до статтей 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, яка вноситься щомісяця у встановлені строки. Згідно п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до п. 33 Правил № 830 послуга з постачання теплової енергії складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем. Згідно з п. 34 Правил № 1182 плата за послуги з постачання гарячої води складається з плати за послугу, плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи водопостачання та плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем. Палата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води (п. 33 Правил № 830 та п. 39 Правил № 1182). В порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснював оплату за надані послуги у повному обсязі, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк, в результаті чого виникла заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення в сумі 36558 грн. 47 коп. за період з 01.11.2019 по 31.05.2024 та заборгованості за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 16858 грн. 02 коп. за період з 01.11.2019 по 31.05.2024, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 в сумі 580 грн. 75 коп., заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 в сумі 265 грн. 85 коп. (а.с. 8, 9, 10, 11). Відповідачем вказаних розрахунків не спростовано. Після звернення АТ «ОТКЕ» до суду з даним позовом, відповідачем було часткового погашено заборгованість, а саме 05 вересня 2024 року сплачено 10000 грн. заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення та 5000 грн. заборгованості за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води. Заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії та гарячої води станом на 06 листопада 2024 року відповідачем сплачено у повному обсязі. Враховуючи викладене, представник позивача подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та надала розрахунки заборгованості, в яких відображено часткове погашення заборгованості відповідачем. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою\~статті 612\~Цивільного кодексу\~України визначено,\~що боржник\~вважається таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання або\~не виконав\~його у\~строк,\~встановлений договором\~або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Позивач надавав послуги з опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , власником якої є відповідач, а тому заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення в сумі 26558 грн. 47 коп. за період з 01.11.2019 по 31.08.2024 має бути стягнута з відповідача на користь позивача, оскільки вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований та не заперечується. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість заборгованості за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 11870 грн. 61 коп. за період з 01.11.2019 по 31.08.2024, виходячи з наступного. Частиною четвертою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦКУ власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, як власник квартири, має нести витрати на утримання нерухомого майна. Як на підстави заперечення проти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за гаряче водопостачання, відповідач посилається на те, що він вказаними послугами не користувався, а тому обов`язку їх оплачувати у нього не виникло. [PERSON] у відзиві на позовну заяву зазначає, що з жовтня 2019 року в квартирі [ADDRESS] було розпочато ремонт, демонтовано всі старі водопровідні та каналізаційні труби, демонтовані всі вхідні двері, збита вся штукатурка. У зв`язку із вказаними ремонтними роботами у квартирі відповідача з січня 2020 року не можливо проживати, лічильник гарячої води у квартирі відсутній, використання гарячої води не здійснюється. На підтвердження своїх доводів відповідачем надано до суду довідку ТОВ «Енера» № 226 від 19.09.2024 про те, що у період з 01.10.2021 по 01.09.2024 у квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS] споживання електроенергії становить 0 кВтг. Також, відповідачем надано копію акту від 01.10.2024, підписаного двома сусідами, підписи яких засвідчені керуючим ОЖБК, відповідно до якого в квартирі [ADDRESS] з січня 2020 року ніхто не проживає у зв`язку із проведенням ремонтних робіт: у квартирі зрізаний водопровідні труби, збита штукарка. Згідно п.п. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач\~зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Відповідно до п. 43 «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затверджених Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182, споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Відповідач, у вказаний у позовній заяві період, жодного разу не повідомляв надавача послуг про викладені у відзиві обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень щодо нарахування заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води. Крім того, відповідач після звернення позивача до суду з даним позовом частково погасив таку заборгованість. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обгрунтованими, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. Щодо застосування строків позовної давності, про які заявив у відзиві на позовну заяву відповідач, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Строк карантину неодноразово продовжувався, у зв`язку з чим карантин в Україні діяв в період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи що позов до суду подано у серпні 2024 року, а заборгованість за надані позивачем послуги виникла з 01 листопада 2019 року, строки позовної давності продовжені законом до моменту їх спливу, а тому відсутні підстави для застосування судом строків позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved