Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення авансу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2019 році між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачами було укладено попередній договір купівлі-продажу 2/3 часток житлового приміщення (блок) [ADDRESS] . На підтвердження чого відповідачі надали позивачці розписку про те, що вони отримали від позивачки у рівних частках кожному по 2\~300 доларів США, а разом 4600 доларів США, за купівлю вищевказаного нерухомого майна. Того ж дня, позивачка отримала від відповідачів правовстановлюючі документи на житлове приміщення та ключі. На підтвердження серйозності намірів відчужити нерухоме майно, [PERSON] здійснила дії щодо зняття свого місця реєстрації з даного приміщення. Однак, оформити на той час нотаріальний договір купівлі-продажу вищевказаного майна сторони не могли, оскільки інша частина майна (1/3 частина) належала [PERSON] , [INFO] , якій на той час виповнилося лише 13 років. На сьогоднішній день [PERSON] виповнилося 18 років, тому будь-які перешкоди на укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відсутні. 15.04.2024 позивачка звернулась до відповідачів із проханням у строк протягом п`яти днів з моменту отримання даного листа, або підготувати необхідні документи для нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу 2/3 часток житлового приміщення (блок) [ADDRESS] , або повернути отримані раніше грошові кошти в сумі 4\~600 доларів США. Однак, жодної відповіді від відповідачів позивач так і не отримала. Відповідачі продовжують бути власниками даного житлового приміщення та не бажають вчинити дії щодо нотаріального посвідчення вищевказаної угоди, як і не бажають повертати кошти позивачу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь грошові кошти, передані в якості авансу у розмірі 182\~600 грн. (еквівалент 4\~600 доларів США станом на час звернення до суду з позовом) та понесені судові витрати. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя вказану справу передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2024 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання з розгляду справи по суті. У червні 2024 року позивач подала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в обґрунтування якої зазначала, що станом на день подання заяви про збільшення розміру позовних вимог змінився курс долара США, а тому просила суд стягнути солідарно з відповідачів суму авансу у розмірі 186\~300 грн. Крім того, у вказаній заяві позивач зазначила, що після подання позову до суду до неї звернувся поліцейський ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Мельниченко О. із проханням надати пояснення відносно заяви [PERSON] щодо нібито втрати нею документів на належне їй нерухоме майно. Вказаний факт шокував позивача, тепер вона переконана, що наміру продавати житлове приміщення відповідачі ніколи не мали та не бажають повертати їй грошові кошти. Через ці обставини позивачка перенесла значний стрес, тепер вона має часті панічні атаки. Зазначає, що вказаними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 80\~000 грн. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, [PERSON] просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на її користь грошові кошти передані в якості авансу у розмірі 186\~300 грн. та моральну шкоду у розмірі 80\~000 грн., а всього 266\~300 грн., та понесені судові витрати. Судове засідання з розгляду цієї справи відкладалось судом неодноразово, востаннє на 07.11.2024. Сторони у справі в судове засідання, призначене на 07.11.2024, не з`явились. Від представника позивача адвоката Ведмедовської Г.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. На позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Виклик відповідачів [PERSON] та [PERSON] у судові засідання здійснювався у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про їх виклик на веб-сайті «Судова влада України», а тому відповідачі вважаються належним чином повідомленими про день, час та місце судового розгляду справи. Відповідачі у судові засідання не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили, будь-які заяви по суті справи від них не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності сторін у справі, на підставі доказів, що долучені до матеріалів справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового приміщення (блок) [ADDRESS] , і кожному із них належить по 1/3 частині вказаного нерухомого майна. Інша 1/3 частина цього житлового приміщення належить [PERSON] . Згідно розписки від 26.06.2019, [PERSON] віддала [PERSON] та [PERSON] , а вони прийняли кошти в рівних частках (кожному по 2300 доларів США) в розмірі 4600 доларів США за купівлю належних їм 2/3 часток житлового приміщення (блок) № [NUMBER] в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони домовилися та погодили, що текст вказаної розписки їм зрозумілий, після її підписання сторони погодили всі умови і будь-яких претензій одна до одної не мають. 25.04.2024 позивач направила відповідачам лист-вимогу, відповідно до якої просила їх у строк протягом 5 днів з моменту отримання даного листа або підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу 2/3 часток жилого приміщення (блок) [ADDRESS] , або повернути їй отримані раніше кошти в сумі 4\~600 доларів США. Станом на час розгляду справи судом, співвласниками житлового приміщення (блоку) [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , і кожному із них на праві приватної власності належить по 1/3 частині вказаного нерухомого майна. Тобто станом на час розгляду справи судом відповідачі не уклали договір купівлі-продажу належних їм часток у житловому приміщенні із позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У даній справі встановлено, що передана [PERSON] відповідачам сума грошових коштів є авансом, яку позивач сплатила з метою подальшого придбання належних їм 2/3 часток житлового приміщення (блок) [ADDRESS] . Будь-яких попередніх договорів між сторонами не укладалось, як і не укладено, станом на час розгляду справи судом, основного договору купівлі-продажу нерухомого майна. Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що [PERSON] має право на стягнення з відповідачів сплачених нею в рахунок авансу грошових коштів. Разом із тим, у даному випадку відсутній солідарний обов`язок відповідачів повернути грошові кошти позивачу, оскільки, відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок\~або солідарна\~вимога виникають\~у випадках,\~встановлених договором\~або законом,\~зокрема у\~разі неподільності\~предмета зобов`язання. У даному випадку відповідачі, кожен окремо мають на праві власності по 1/3 частині житлового приміщення, і згідно розписки, кожен із відповідачів отримав, в якості авансу за подальший продаж належного їм нерухомого майна, по 2\~300 доларів США, що станом на день подання заяви про збільшення позовних вимог було еквівалентно 93\~150 грн. За таких обставин, суд доходить до висновку, що з кожного із відповідачів підлягає стягненню на користь відповідача грошова сума у розмірі 93\~150 грн. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди у сумі 80\~000 грн. Виходячи з положень ст. ст. 16 та 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, позивач [PERSON] не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тих обставин, що діями відповідачів їй було завдано будь-які моральні страждання. З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів, з кожного окремо, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення суми авансу, в сумі 745 грн. 20 коп. (розраховано із застосуванням коефіцієнту 0,8 за подання позову в електронній формі). Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди судом відмовлено, то витрати зі сплати судового збору за вказані позовні вимоги слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial