Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

13.02.2024 року позивач в особі свого представника за довіреністю Великого Нікіти Сергійовича засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №9284894044 від 20.08.2020 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», який був отриманий позивачем у порядку відступлення права вимоги 20.09.2021 року на підставі договору факторингу №200921 року та реєстру прав вимоги щодо відповідача, на суму 55195,01 грн. станом на 23.01.2024 року, з яких 38356,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 9,17 грн. - сума заборгованості за річними відсотками та 16829,84 грн. - сума заборгованості за щомісячними відсотками, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 3028,00 грн. При надходженні справи до суду канцелярією суду у складі комісії з трьох осіб було складено акт від 13.02.2024 року, відповідно до якого встановлено відсутність у матеріалах справи як додатку зазначеного у позовній заяві копії платіжної інструкції за реєстром прав вимоги за договором факторингу №200921 від 20.09.2021 року без пояснення причин такої відсутності. Ухвалою судді від 21.02.2024 року через виявлені недоліки позовна заява була залишена без руху, наданий час для усунення вказаного недоліку (а.с.101). На виконання вказаної ухвали в межах визначеного строку представник позивача засобами Електронного суду 01.03.2024 року надав заяву, в якій вимоги ухвали судді від 21.02.2024 року виконав у повному обсязі, надавши відповідний доказ, який був відсутній при зверненні до суду, однак зазначений як додаток до позовної заяви (а.с.104-107). Ухвалою судді від 13.03.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.111-112). Позивач про вказану ухвалу був проінформований засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.114), а відповідач засобами поштового зв`язку (а.с.115). Заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 20.08.2020 року між відповідачем та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Центр фінансових рішень» був укладений кредитний договір №9284894044, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від первинного кредитора у розмірі 39678,41 грн. строком на 30 місяців, з яких безпосередньо кредитних коштів 37366,83 грн. з метою погашення заборгованості за кредитним договором 9284346183 від 28.11.2019 року, та інші чотири платежі, визначені договором. Проценти за користування кредитом становили: 1,50 % - щомісячні проценти та 0,01 % - річні проценти, деталі платежів з боку відповідача були виписані у паспорті кредиту, а інші особливості визначені у умовах отримання фінансових кредитів первинного кредитора від 04.05.2022. (а.с.9-18). Кошти відповідачу були перераховані у повному обсязі, зокрема у сумі 37366,83 грн. на підставі бухгалтерської довідки №6120 без дати первинного кредитора (а.с.38) на погашення заборгованості за іншим кредитом, 2111,58 грн. - на оплату страховок за бухгалтерською довідкою 7300 та 7301 без дати первинного кредитора (а.с.41) та 200,00 грн. - на оплату електронного ключа для доступу до відповідного додатка за бухгалтерською довідкою 2493 без дати первинного кредитора (а.с.44). Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу від №20/09/21 від 20.09.2021 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Центр фінансових рішень» на загальну суму 214388525,17 грн. за порядковим номером реєстру прав вимоги №3694 (а.с.19-36). Вказана оплата позивачем первинному кредитору була здійснена на підставі платіжної інструкції №768960451 від 20.09.2021 року (а.с.37). Відповідач домовленостей як з первинним кредитором, так і з позивачем не дотримав, зокрема допустив невиконання погоджених умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості по щомісячним та річним процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28.03.2023 року у період, коли право вимоги за кредитом перейшло до позивача по справі (а.с.47). До дня направлення позовної заяви до суду 05.02.2024 року позивач не звертався до відповідача із відповідною заявою про стягнення заборгованості. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В даній справі суд погоджується із позицією позивача, що з відповідача слід стягнути суму тіла кредиту у розмірі 38356,00 грн., оскільки такий був розмір кредиту, який отримав відповідач у первинного кредитора. В той же строк дії договору між первинним кредитором і відповідачем сплинув 20.02.2023 року, оскільки в цей день закінчився строк дії договору, даних про продовження якого матеріали позовної заяви не містять, які і можливості автоматичної пролонгації договору за бажання як первинного кредитора, так і позивача як фактору. Відповідно після 20.02.2023 року позивач міг нараховувати відповідачеві, за загальним правилом, виключно відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України, яка, в той же час у період дії воєнного стану на України в даній категорії справ не підлягає стягненню на підставі п.18 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. В той же час позивач після 20.02.2023 року продовжував нараховувати відповідачу як річні (до 31.03.2023 року), так і щомісячні проценти (до 28.03.2023 року), що він не мав права робити, а відповідно у стягненні 0,28 грн. - річних процентів та 1150,67 грн. - щомісячних процентів слід відмовити, як нарахованих поза межами вимог діючого законодавства. Таким чином, дійсна сума до стягнення з відповідача становить 54044,06 грн., з яких 38356,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 8,89 грн. (9,17-0,28) - сума заборгованості за річними відсотками та 15679,17 грн. (16829,84-1150,67) - сума заборгованості за щомісячними відсотками Як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, належною сумою для стягнення є 54044,06 грн. замість заявлених до стягнення 55195,01 грн. Крім цього, договір між сторонами припинив дію 20.02.2023 року та після вказаної дати позивач позбавлений нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 97,91% від заявлених, тому судовий збір у цій сплаві повинен був стягнутий з відповідача також у розмірі 97,91% від сплаченого у розмірі 3028,00 грн., що становить 2964,72 грн., а іншу частину слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial