Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь неправомірно отримані бюджетні кошти у розмірі 9683,09 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що 26.10.2020 відповідач звернулася до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, з питання призначення державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, а саме: для призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. На підставі наданих відповідачем документів: заяву; документ, що посвідчує особу; інформацію про адресу зареєстрованого місця проживання (адресу місця фактичного проживання); документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу та мають про це відмітку в паспорті); довідку про наявний страховий стаж, видану органами Пенсійного фонду України; декларацію про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги; копію рішення про призначення опікуна (для особи, яку визнано недієздатною). Згідно з інформацією, зазначеною відповідачем у Декларації від 26.10.2020, до складу його сім`ї входить дружина [PERSON] . Також у Декларації вказано, що доходи у Відповідача та його дружини відсутні. На підставі поданих документів Відповідачу було призначено допомогу з 24.10.2020 по 31.11.2020 у розмірі 1712 грн на місяць, з 01.12.2020 по 23.04.2021 у розмірі 1769 грн на місяць. За призначенням Допомоги на наступний період відповідач із заявою та Декларацією звернувся до Управління 26.04.2021. У Декларації відповідачем також надано інформацію про відсутність доходів у нього та його дружини [PERSON] . Допомогу відповідачу було призначено з 24.04.2021 по 30.06.2021 у розмірі 1769 грн на місяць, з 01.07.2021 по 23.10.2021 у розмірі 1854 грн на місяць. Під час розгляду заяви та Декларації від 29.10.2021, поданої відповідачем для призначення допомоги на наступний період, було з`ясовано, що його дружина з квітня 2020 року отримує пенсію за віком. Тобто, при розрахунку допомоги з 24.10.2020 до середньомісячного сукупного доходу сім`ї Відповідача потрібно було включити розмір пенсії його дружини. Оскільки відповідач у своїх Деклараціях від 26.10.2020 та від 26.04.2021 відповідну інформацію не вказав, довідок про доходи дружини позивачу не надав, тому виникла переплата бюджетних коштів за призначеною йому допомогою за період з 24.10.2020 по 31.10.2021 у загальній сумі 11700,83 грн. Починаючи з 01.11.2021 за заявою відповідача надміру виплачені кошти утримувалися з наступних нарахувань йому допомоги у розмірі 100%. За період з 01.11.2021 по 13.01.2022 утримано переплату бюджетних коштів у загальній сумі 2017,74 грн. Оскільки виплату допомоги відповідачу припинено з 14.01.2022, забезпечити повернення переплати бюджетних коштів шляхом утримання з наступних нарахувань не було можливості. Залишок надміру виплачених відповідачу коштів з урахуванням утриманих сум станом на 14.01.2022 становив 9683,09 грн. Відповідачу неодноразово направлялися листи щодо необхідності повернення надміру виплачених коштів із зазначенням суми переплати та реквізитів рахунку для її повернення, проте відповідач добровільно переплату не повернув. В зв`язку з чим, з метою забезпечення цільового використання бюджетних коштів, ураховуючи неповернення відповідачем суми переплати у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення вказаних сум у судовому порядку. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.08.2024 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. У судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі Закон) державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю це щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.10.2020 відповідач звернувся до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, з питання призначення державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, а саме: для призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Рішенням Управління соціального\~захисту населення\~Немишлянського району\~Харківської міської\~ради від 05.11.2020 призначено відповідачу допомогу як непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Відповідачу було призначено допомогу з 24.10.2020 по 31.12.2020 у розмірі 1712 грн на місяць. (а.с. 11). 26.04.2021 відповідач звернувся до Управління соціального\~захисту населення\~Немишлянського району\~Харківської міської\~ради із заявою за призначенням допомоги на наступний період, надавши декларацію з інформацією про відсутність доходів у нього та його дружини [PERSON] (а.с. 31-33, 14-17) Відповідачу було призначено допомогу з 24.04.2021 по 23.10.2021 у розмірі 1769 грн на місяць (а.с. 26) Як вбачається з довідки УСЗН Немишлянського району ХМР від 03.11.2021, дружина відповідача [PERSON] з квітня 2020 року отримує пенсію (а.с. 9) 11.07.2024 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про припинення державної соціальної допомоги та запропоновано повернути виплачені кошти в розмірі 9683,09 грн. (а.с.12-13) Згідно довідки обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №3483 від 09.07.2024, залишок переплати допомоги відповідачу за період з 24.10.2020 по 31.10.2021 становить 9683,09 грн. (а.с. 10) Постановою Кабінету Міністрів України № 1098 від 27.12.2017 затверджений Порядок призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (Порядок), який визначає механізм призначення у період з 1 січня 2018 р. по 31 грудня 2020 р. тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті (далі - тимчасова допомога), за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати. Відповідно до пункту 5 Порядку для призначення тимчасової допомоги особа подає органу соціального захисту населення заяву, довідку про наявний страховий стаж, видану органами Пенсійного фонду України, та декларацію про доходи та майновий стан кожного члена сім`ї, за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги. Пунктом 23 Порядку передбачено, що контроль за правильністю призначення і виплати тимчасової допомоги здійснює орган соціального захисту населення, у тому числі через соціальних інспекторів. Відповідно пункту 16 Порядку виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється, якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, що настає за тим, у якому виявлено зазначені факти. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19). Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). Судом встановлено, що відповідачем 26.10.2020 подано заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Під час розгляду заяви та Декларації від 29.10.2021, поданої відповідачем для призначення допомоги на наступний період, позивачем було з`ясовано, що його дружина з квітня 2020 року отримує пенсію за віком. Вказані обставини, не надавали йому право на отримання соціальної допомоги у призначеному розмірі. Згідно з наданими позивачем доказами, залишок соціальної допомоги, яка не була повернута позивачу, складає 9683,09 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, розглядаючи справу в заочному порядку на підставі наданих позивачем доказів та стандарту доказування більшої переконливості, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно отриманої соціальної допомоги. Ураховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 9683,09 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved