Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

у січні 2024 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування двокімнатною квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що починаючи з 1995 року по 2006 рік [PERSON] проживав у вказаній квартирі, житловою площею 23,60 кв.метрів, на підставі договору найму. У зв"язку з переїздом на постійне місце проживання до м. Біла Церква та не маючи наміру далі проживати у спірній квартирі разом з позивачем і виконувати покладені обов"язки згідно договору найму, 24.05.2019 року відповідач звернувся до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про внесення змін до договору найму вказаного житлового приміщення. 20.08.2019 року на підставі рішення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №547 за згодою сторін та на підставі заяви [PERSON] відбулася зміна сторони договору найму двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , новим наймачем стала позивач [PERSON] . На виконання взятих на себе обов"язків наймача позивач уклала на своє ім"я всі необхідні договори по утриманню вказаної квартири, а саме договір про надання комунальних послуг №2111090191 від 30.08.2019 року, договір № 930602800090100 по наданню послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 30.08.2019 року. Позивач своєчасно (щомісяця) вносила квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідач з 2006 року не проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , де він зареєстрований, та не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має і взагалі житловим приміщенням не цікавиться. 04.05.2021 року у будинку за адресою: [ADDRESS] , сталася пожежа. З 24.05.2021 року для забезпечення мешканців житлового будинку рішенням засідання штабу з ліквідації надзвичайної ситуації, пов"язаної з пожежею, призупинено експлуатацію вказаного житлового будинку, а всіх мешканців, які проживали на момент пожежі в даному будинку, в тому числі і позивача, тимчасово поселили в гуртожиток Національного університету харчових технологій, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач втратив право користування житлом, не проживаюч в спірній квартирі без поважних причин, айого реєстрація створює позивачу перекоди, [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування двокімнатною квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від02 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, про зняття дитини з реєстрації місця проживання. (а.с. 28) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року вирішено розглядати вказану цивільну справу за правилами загального позовного провадження. (а.с. 34) 29 січня 2024 року відповідач [PERSON] подала зустрічну позовну заяву. (а.с. 100) Зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] 05.08.2024 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Лічман О.М. подав відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с. 184) Просить відмовити в задоволенні позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , оскільки з 23 березня 2002 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] 15.02.2005 року набула право користування вказаним житловим приміщенням. З кінця 2005 року сторони почали проживати окремо. Зазначає, що заява від 24.05.2019 року про надання згоди на зміну квартиронаймача на [PERSON] відповідач написав не з власної волі, а внаслідок погроз із застосуванням насильства зі сторони співмешканця позивачки [PERSON] , від фактичних стосунків з яким [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON] . Вказує, що відповідач не проживає у спірній житловій площі з 2010 року, оскільки у квартирі постійно проживають [PERSON] з [PERSON] та їх спільний син. Приблизно у 2012 році позивач змінила замки і двері у квартирі, внаслідок чого відповідач був позбавлений вільного доступу до житла. Після зміни договору найму в 2019 році шлюб між сторонами було розірвано. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2024 року відмовлено в прийнятті до розгляду заяви [PERSON] про уточнення позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття дитини з реєстрації місця проживання та визнання квартири такою, що непридатна для проживання та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. (а.с. 194) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2024 року залишена без розгляду позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про зняття дитини з реєстрації місця проживання та визнання квартири такою, що непридатна для проживання. (а.с. 192) В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, а також свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що договір найму квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та рахунок на дану квартиру був укладений саме на [PERSON] , оскільки ордер на право користування квартирою видавався в 1987 році членам його сім"ї, а саме матері [PERSON] . Згідно довідки від 24.10.2018 року про реєстрацію місця проживання №2004298 [PERSON] з 16 червня 1995 року зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 14). 23 березня 2002 року був укладений шлюб між сторонами у справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтіа про шлюб серії [NUMBER] від 23 липня 2015 року , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського управління юстиції у м. Києві. (а.с. 8) 15 лютого 2005 року позивач [PERSON] набула права користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 17) З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2019 року [PERSON] звернувся до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про внесення змін щодо наймача вказаної квартири. 20 серпня 2019 року на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №547 за згодою сторін та на підставі вказаної заяви [PERSON] відбулася заміна сторони договору найму двокімнатної квартири, житловою площею 23,6 кв.метрів, розташованої за адресою: [ADDRESS] , новим наймачем стала позивач [PERSON] (а.с. 130) На виконання взятих на себе обов"язків наймача позивач уклала на своє ім"я всі необхідні договори по утриманню вказаної квартири, а саме договір про надання комунальних послуг №2111090191 від 30.08.2019 року, договір № 930602800090100 по наданню послуг з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води населенню від 30.08.2019 року. (а.с. 131 - 134) 04.05.2021 року за адресою: [ADDRESS] , виникла пожежа. (а.с. 10) З 24.05.2021 року для забезпечення мешканців житлового будинку рішенням засідання штабу з ліквідації надзвичайної ситуації, пов"язаної з пожежею, призупинено експлуатацію вказаного житлового будинку, а всіх мешканців, які проживали на момент пожежі в даному будинку, в тому числі і позивача, тимчасово поселили в гуртожиток Національного університету харчових технологій, розташованому за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, шлюб між сторонами у справі розірвано, що підтверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22 жовтня 2022 року, виданим Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). (а.с. 7) Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За положеннями частин першої-другої статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У той же час згідно частини другої статті 107 ЖК Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача. При цьому факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки (статті 71, 72 ЖК УРСР) необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи в житловому приміщенні у зв`язку з її вибуттям на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК УРСР). Тобто, при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у порядку статей 71, 72 ЖК УРСР доказуванню сторонами та встановленню судами підлягають обставини тривалості тимчасової відсутності особи у житловому приміщенні, а також поважність причин такої відсутності. Натомість у випадку вирішення спору на підставі статті 107 ЖК УРСР обставини поважності тимчасової відсутності особи в житловому приміщенні доказуванню сторонами та встановленню судами не підлягають, а значення має доведення обставини вибуття особи на постійне місце проживання в інше жиле приміщення. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року в справі № 361/6668/15 (провадження № 61-25867св18), зроблено висновок, що: "основною умовою втрати права користування житловим приміщенням з підстав, передбачених статтею 107 ЖК Української РСР, є наявність у наймача або члена його сім`ї іншого постійного місця проживання. При цьому слід встановити таке місце проживання із зазначенням його адреси та дослідити належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд до іншого населеного пункту, укладення трудового договору на невизначений строк тощо)". Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] з 2006 року не проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , де він зареєстрований, оскільки він виїхав на постійне проживання до м. Біла Церква Київської області, у зв"яку з чим відповідач не сплачував комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймав, особистих речей в житловиу приміщенні не має, житлом не цікавиться. Зазначені обставини підтверджені поясненнями свідка [PERSON] , яка підтвердила, що у спірному житловому приміщенні проживає позивач [PERSON] зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . Представник відповідача в судовому засіданні також підтвердив, що [PERSON] з 2006 року не проживає у спірній квартирі. Проте, доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не проживає у спірному житлі внаслідок конфлікту зі співмешканцем позивачки, не підтверджено належними доказами. Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (брат відповідача) та [PERSON] (син відповідача) також підтвердили, що відповідач з 2006 року проживає в м. Біла Церква Кивської області. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем створювались перешкоди [PERSON] у користуванні спірною квартирою, матеріали справи не містять. З`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими вимогами закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved