Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Керівник Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області Максиміліан Горщак звернувся до суду в інтересах держави до Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] про визнання в частині недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності, посилаючись на те, що що пунктами 1.2. та 2.2. рішення позачергової двадцять четвертої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради №644 від 14.01.2022 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, в межах та за межами с. Добрянка» затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1.5 га, пасовища, кадастровий номер 3524380800:02:000:1162, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Вільшанської селищної територіальної громади, за межами с.Добрянка. На підставі вказаного рішення ради державним реєстратором виконавчого комітету Вільшанської селищної ради 29.06.2022 здійснено запис № 47237638 про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер 3524380800:02:000:1162. Вважає, що пункти 1.2. та 2.2. рішення №644 від 14.01.2022 Вільшанської селищної ради суперечать вимогам закону, у зв`язку з чим рішення ради підлягає визнанню недійсним в цій частині. Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє відповідача певними юридичними правами щодо земельної ділянки і одночасно позбавляє відповідних прав законного власника. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 26 вказаного Закону, за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відповідно до абз.2 ч. 3 ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Враховуючи викладене, для забезпечення ефективного захисту Держави щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3524380800:02:000:1162 позивач вважає необхідним скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на цю ділянку, здійснену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з наведеним просить визнати недійсними п. 1.2. та 2.2. рішення позачергової двадцять четвертої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради №644 від 14.01.2022 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, в межах та за межами с.Добрянка», в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,5 га, пасовища, кадастровий номер 3524380800:02:000:1162, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Вільшанської селищної територіальної громади, за межами с. Добрянка; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3524380800:02:000:1162, площею 1,5000 га, здійснену 29.06.2022 державним реєстратором, на підставі рішення Вільшанської селищної ради №644 від 14.01.2022, із вчиненням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності: 47237638, і припинити речове право власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2606696235020 - земельну ділянку з кадастровим номером 3524380800:02:000:1162. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20 липня 2023 року у зазначеній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 06 вересня 2023 року. 08 серпня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача Вільшанської селищної ради Кіровоградської області, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть, зокрема, громадяни України, в оскільки до земель сільськогосподарського призначення належить пасовище, то в прийнятті Вільшанською селищною радою відповідного рішення щодо передачі земельної ділянки у власність [PERSON] , порушення вимог раціонального землекористування та основного принципу державної політики у сфері охорони земель відсутнє. У зв`язку з наведеним Вільшанська селищна рада вважає, що передача у приватну власність земельних угідь - пасовищ, не є порушенням установлених державою вимог земельного законодавства. 14 серпня 2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив Вільшанської селищної ради, в якому позивач зазначає, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1,5 га, щодо якої затверджено проект землеустрою та її передано у власність [PERSON] для цілей ведення особистого селянського господарства, до та після її відведення є земельним угіддям за Класифікатором видів земельних угідь - пасовища. Цільове призначення земельної ділянки до відведення - землі запасу, після відведення - для ведення особистого селянського господарства. Підгрупа пасовища включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби, рівномірно вкриті деревиною та чагарниковою рослинністю до 20 відсотків ділянки. Тобто вид угідь пасовище передбачає використання земельної ділянки для цілей сінокосіння та випасання худоби. Відповідно до вимог ЗКУ земельні ділянки, призначені для сінокосіння та випасання худоби - пасовища, можуть бути передані громадянам виключно на умовах оренди. У зв`язку з наведеним просить визнати доводи відповідача непідтвердженими та задовольнити позовну заяву. 06 вересня 2023 року підготовче засідання не проводилося. Підготовче засідання перепризначено на 25 жовтня 2023 року. 25 жовтня 2023 року підготовче засідання відкладено на 29 листопада 2023 року за клопотанням позивача. 29 листопада 2023 року підготовче засідання відкладено на 03 січня 2024 року за клопотанням відповідача [PERSON] 03 січня 2024 року підготовче засідання відкладено на 31 січня 2024 року за клопотанням відповідача [PERSON] 31 січня 2024 року підготовче засідання не проводилося. Підготовче засідання перепризначено на 28 лютого 2024 року. 28 лютого 2024 року підготовче засідання відкладено на 27 березня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідачів. 27 березня 2024 року підготовче засідання відкладено на 25 квітня 2024 року у зв`язку з неявкою представника Вільшанської селищної ради. 25 квітня 2024 року підготовче засідання відкладено на 30 травня 2024 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] 30 травня 2024 року підготовче засідання відкладено на 05 липня 2024 року за клопотанням представника Вільшанської селищної ради. 05 липня 2024 року підготовче засідання відкладено на 29 липня 2024 року за клопотанням представника Вільшанської селищної ради. 29 липня 2024 року підготовче засідання відкладено на 21 серпня 2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 26 серпня 2024 року. 26 серпня 2024 року розгляд справи відкладено на 24 вересня 2024 року за клопотанням представника Вільшанської селищної ради. 24 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 23 жовтня 2024 року за клопотанням представника Вільшанської селищної ради. 23 жовтня 2024 року розгляд справи не проводився. Судове засідання перепризначено на 30 жовтня 2024 року. 30 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 31 жовтня 2024 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Оніщук В.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначав, що орган місцевого самоврядування може самостійно скасовувати, змінювати свої рішення, тому в даному випадку взагалі відсутні підстави для розгляду вказаної справи. Крім цього, відсутні підстави для представництва інтересів держави прокурором, оскільки була порушена процедура представництва, Вільшанська селищна рада не була повідомлена про виявлення порушення. Вважає, що відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на законних підставах, а тому не вбачає підстав для застосування до нього будь-якого виду відповідальності. Представник Вільшанської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просить повернути позивачу 50% сплаченого судового збору з Державного бюджету України. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням позачергової двадцять четвертої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради від 14 січня 2022 року №644 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, в межах та за межами с. Добрянка» затверджено проєкт землеустрою (п.1.2) та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1,5000 га, пасовища, кадастровий номер 3524380800:02:000:1162, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Вільшанської селищної територіальної громади, за межами с. Добрянка (п.2.2) (а.с. 49-50 Т.1). 29 червня 2022 року державним реєстратором Виконавчого комітету Вільшанської селищної ради на підставі вказаного рішення ради здійснено запис №47237638 про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,5 га, кадастровий номер 3524380800:02:000:1162 (а. с. 51-52). Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Частиною першою статті 19 ЗК України визначено, що землі за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст віднесено передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом (ст. 5 вказаного Закону). Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Отже, до повноважень Вільшанської селищної ради Кіровоградської області належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбаченому ст.ст. 118, 123 ЗК України. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульований ст. 123 ЗК України. Згідно з ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Відповідно до ч. 15 ст. 123 ЗК України, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Судом встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 1,5 га, щодо якої затверджено проект землеустрою та її передано у власність [PERSON] для цілей ведення особистого селянського господарства, до та після її відведення є земельним угіддям за Класифікатором видів земельних угідь (КВЗУ) 002.02 - пасовища. Цільове призначення земельної ділянки до відведення визначене як землі запасу (Класифікатор видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) 16.00), після відведення - для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ 01.03). Відповідно до Переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ) - Додаток 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, підгрупа пасовища включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби, рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки. Тобто, такий вид угідь, як пасовище, передбачає використання земельної ділянки для цілей сінокосіння та випасання худоби. Також, класифікація видів цільового призначення земель затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 №548 та визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів. У цьому Класифікаторі землі сільськогосподарського призначення поділяються, у тому числі, на землі для ведення особистого селянського господарства (код 01.03) та на землі для сінокосіння і випасання худоби (код 01.08), земельні ділянки запасу - земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам (код 16.00). Згідно із Класифікатором видів цільового призначення земель землі сільськогосподарського призначення мають підвиди в залежності від функціонального спрямування. Особливості правового статусу таких підвидів визначені у Главі 5 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗК України, до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Згідно зі ст. 34 ЗК України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища. Відповідно до проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , Витягу з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 3524380800:02:000:1162 відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, вид угідь - пасовища, що унеможливлює її передачу у приватну власність (Т.1 а.с. 55-61). На підставі п.п. 9 п. 4 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року, який набрав чинності 27 травня 2021 року, виключено частину третю статті 22 ЗК України, за якою землі сільськогосподарського призначення передавалися у власність та надавалися у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Отже, з 27 травня 2021 року відсутня норма у Земельному Кодексі України, яка створювала можливість надання у приватну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення з видом угідь - пасовища. Єдиною нормою ЗК України, що встановлює правовий режим використання пасовищ, є ст. 34 ЗК України, відповідно до якої громадяни можуть лише орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 09 лютого 2022 року у справі №120/611/19-а. Передача у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки, яка за видом угідь земель є пасовищем, свідчить про порушення вимоги раціонального землекористування та основного принципу державної політики у сфері охорони земель, а саме забезпечення охорони земель як основного національного багатства Українського народу. З огляду на те, що пункти 1.2 та 2.2 рішення позачергової двадцять четвертої сесії VIII скликання Вільшанської селищної ради від 14 січня 2022 року №644 суперечать вимогам закону, суд дійшов висновку про те, що воно підлягає визнанню недійсним в цій частині, а саме щодо спірної земельної ділянки із кадастровим номером 3524380800:02:000:1162, яким її передано у власність [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність скасування державної реєстрації права власності [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3524380800:02:000:1162, здійсненої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, для забезпечення ефективного захисту Держави та припинення речового права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2606696235020 - земельну ділянку з кадастровим номером 3524380800:02:000:1162. Щодо доводів представника відповідача [PERSON] - адвоката Оніщука В.І. про відсутність підстав для представництва інтересів держави прокурором суд зазначає, що прокурор звернувся до суду з даною позовною заявою як позивач, оскільки Вільшанська селищна рада Голованівського району є одним із співвідповідачів, рішення якого оскаржується через недотримання вимог законодавства стосовно надання у власність земельної ділянки. Верховний Суд неодноразово у правових висновках щодо представництва інтересів держави прокурором в аналогічних спорах зазначив наступне. Так, в п. 38 Постанови Великої Палати Верховного Суду №469/1044/17 від 15.09.2020 зазначено, що прокурор оскаржив рішення Коблівської сільської ради, визначивши останню відповідачем та мав підстави звернутися до суду як позивач, вважаючи, що відсутній орган, який може захистити інтереси держави. Крім того, у постанові від 07.11.2018 (справа №916/749/17) Верховний Суд вказав, що безпосередність звернення прокуратури без зазначення компетентного органу, який здійснює функції держави в спірних відносинах, цілком правомірно обґрунтовується перевищенням органом місцевого самоврядування, що здійснює правомочності власника майна, належного територіальній громаді міста, встановлених законом меж її владних повноважень, а також необхідністю захисту інтересів держави в частині забезпечення права місцевої громади розпоряджатися землею, яка їй належить. Захист інтересів держави в особі територіальної громади має здійснювати відповідна рада, проте, саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення та підписання додаткового договору, які є незаконними та порушують інтереси держави в особі територіальної громади, прокурором правомірно заявлено відповідний позов, а раду визначено одним із відповідачів у цій справі, позаяк іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади не існує. Зважаючи на вищенаведене, суб`єкт, наділений повноваженнями щодо захисту інтересів держави та територіальної громади у випадку прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення, яке є однією зі стадій процедури відведення земельної ділянки у власність/користування, відсутній, що становить виключний випадок, коли прокурор має не тільки право, але і обов`язок звернутись до суду для захисту інтересів держави. Таким чином прокурор в даному випадку є єдиним суб`єктом, який наділений повноваженнями щодо захисту інтересів держави у правовідносинах, пов`язаних із протиправним розпорядженням земельною ділянкою, належною територіальній громаді. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь Кіровоградської обласної прокуратури суд стягує сплачений судовий збір за подання позовної заяви: з відповідача [PERSON] у розмірі 2 684 грн. 00 коп. та з відповідача Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області - в розмірі 1342 грн. 00 коп. В порядку ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем Вільшанською селищною радою позову, суд повертає позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору при поданні позовної заяви, що становить 1342 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved