Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ «ФК «Процент» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 265-250-1 від 28.09.2023 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 30 689,75 грн. за період з 28.09.2023 по 01.06.2024, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. та судовий збір. Як на підставу позовних вимог ТОВ «ФК «Процент» вказує, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 265-250-1 від 28.09.2023 відповідач отримав кредит в розмірі 3 550,00 грн., строком на 365 днів шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5 % річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «473129» в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет. Проте відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом починаючи з 28.09.2023, що відображено у розрахунку заборгованості, порушує умови кредитного договору, не виконує взятих на себе зобов`язань. В зв`язку із цим позивач звертає стягнення виключно на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 28.09.2023 по 01.06.2024, розмір яких становить 30 689,75 грн., що нараховані відповідно до пункту 1.2 кредитного договору. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; витребувано у АТ КБ "ПриватБанк": відомості про те, чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за період з 28.09.2023 по 03.10.2023 з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 28.09.2023 по 03.10.2023; інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Витребувані відомості надійшли на адресу суду 02.09.2024. Представник позивача ТОВ «ФК «Процент» в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. Від нього 09.09.2024 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів, а також шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, зазначений в позовній заяві, яке доставлено12.09.2024 о 15:21 год. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 28.09.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір № 265-250-1, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 550,00 грн. строком на 365 днів шляхом переказу коштів на його платіжну картку, емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5 % річних). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 13 днів (пункти 1.1 - 1.3). Пунктом 1.7 договору встановлено, що Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER], що належить Позичальникові. Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору, сум кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплату позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункту 8 цього Договору, у строки відповідно до графіку, визначеному у Додатку № 1. Договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 473129. Виконання зобов`язань за договором з перерахування відповідачу на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 3 550,00 грн. підтверджується квитанцією № 657002749 від 28.09.2023. Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 26.08.2024 № 20.1.0.0.0/7-240826/32970 підтверджується, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] 28.09.2023 на його рахунок було зараховано грошові кошти в розмірі 3 550,00 грн. (а.с. 99-101). Таким чином, ТОВ «ФК «Процент» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши відповідачу на вказаний ним картковий рахунок грошові кошти у розмірі 3 550,00 грн. Позивач зазначає, що через неналежне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати процентів утворилась заборгованість по процентам в розмірі 30 689,75 грн., нарахування яких здійснено за період з 28.09.2023 по 01.06.2024. Нарахування процентів позивач підтвердив розрахунком, долученим до позову (а.с. 31-37). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому, в частині першій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про доведеність позивачем як факту укладання кредитного договору, так і отримання позичальником [PERSON] , який здійснив процедуру ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» в ІТС позивача, грошових коштів на погоджених ним умовах фінансового кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а також неналежне виконання останнім обов`язку із своєчасного поверненню кредитних коштів та сплати процентів. У зв`язку з наведеним, враховуючи відсутність доказів, які б спростовували розмір розрахованої позивачем заборгованості, позов підлягає задоволенню в розмірі, підтвердженому розрахунком позивача. При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: - копію договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Проценти» та ФОП Руденко К.В. ; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Руденка Костянтина Васильовича ; - довіреність ТОВ «ФК «Проценти» на ім`я адвоката Руденка К.В.; - акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024; - платіжна інструкція № 540 від 07.06.2024. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь адвоката у розгляді справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3 000,00 грн. На підставі частини першої статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: partial