Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У січні 2024 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідачка, клієнтка, позичальник, боржник) про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 46 758,36 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 23.11.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2612282. 19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідачки. Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 до договору факторингу № 19072023 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2612282 від 23.11.2021 в сумі 33 958,36 грн, з яких: 6 700 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 27 2583 грн - заборгованість за відсотками. 11.11.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3440507763/750142. 12.08.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідачки. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 до договору факторингу № 12082022 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3440507763/750142 від 11.11.2021 в сумі 12 800 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 8 800 грн - заборгованість за відсотками. Ухвалою від 02.02.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". 07.03.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона вказала, що вважає вимоги позивача необґрунтованими і незаконними та просить відмовити у задоволенні позову з таких підстав. Відповідачка заперечує щодо вимог позивача по кредитному договору № 2612282 від 23.11.2021. Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 8346,11% річних, що є кабальною умовою кредитного договору. Таким чином, пункти кредитного договору щодо встановлення сторонами договору процентної ставки у розмірі 1,99% в день, що становить 8346,11% річних, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Відповідачка не заперечує проти укладення кредитного договору № 3440507763/750142 від 11.11.2021 і отриманні кредиту в розмірі 4 000 грн, але не погоджується із нарахуванням відсотків, які вважає завищеними і вважає, що її борг перед позивачем становить 4 000 грн, а не 12 800 грн. Заборгованість за відсотками взагалі не повинна нараховуватися, так як пункти договору про 365% річних від суми кредиту з розрахунку 1% на добу є просто кабальними для відповідачки. Встановлені в договорах розміри відсотків перевищють розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеними, не відповідають вимогам пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 23.11.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» (товариством) та [PERSON] (клієнтом) укладено кредитний договір № 2612282, предметом якого є надання товариством клієнту споживчого кредиту в розмірі 6 700 грн на умовах строковості, зворотності та платності в обмін на зобов`язання клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 360 днів, може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених пунктом 4.2. договору. Періодичність платежів зі сплати відсотків - кожні 30 днів (пункт 1.3. договору). Згідно з умовами, визначеними пунктами 1.4. а 1.4.1 договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 726,35 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,99 % день, знижена процентна, відсотків річних (застосовується з дати видачі кредиту до 23.12.2021, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки) клієнт сплачує товариству 108,95 % річних від суми кредиту з розрахунку 0,30 % день, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до пункту 2.1. договору позивач надав кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки клієнта. Обчислення строку користування кредитним договором та нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в графіку платежів. Пунктом 2.4. договору передбачено, що кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства (підпункт 9.9. договору). Договір про надання фінансового кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить пункт 10 цього договору під назвою «Реквізити та підписи Сторін». 19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржника. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2612282 від 23.11.2021 на суму 33 958,36 грн, з яких: 6 700 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 27 258,36 грн - заборгованість за відсотками. 11.11.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (товариством) та [PERSON] (клієнтом) укладено кредитний договір № 3440507763/750142, предметом якого є надання товариством клієнту фінансового кредиту в розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності в обмін на зобов`язання клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 10.12.2021 (пункт 1.2. договору). Згідно з умовами, визначеними пунктом 1.3. договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 365% річних від суми кредиту з розрахунку 1% на добу, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до пункту 2.4. договору обчислення строку користування кредитним договором та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Пунктом 1.8. договору передбачено, що невід`ємною частиною договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства (пункт 6.8. договору). Відповідно до Додатку № 1 до цього договору (Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту) до оплати за договором підлягає 5 200 грн, з яких: 4 000 грн - сума (тіло) кредиту; 1 200 грн - сума нарахованих процентів. Договір про надання фінансового кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить пункт 7 цього договору під назвою «Реквізити та підписи Сторін». 12.08.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржника. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 3440507763/750142 від 11.11.2021 на суму 12 800 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 8 800 грн - заборгованість за відсотками. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що зобов`язання щодо повернення кредитів та сплати процентів за користування кредитами у визначені договорами строки відповідачка не виконала. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). За приписами статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015 (далі - Закон про електронну комерцію), на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 Закону про електронну комерцію визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.. Відповідно до статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Судом установлено, що 11.11.2021 та 23.11.2021 відповідачкою було акцептовано дві пропозиції фінансових установ (компаній) щодо укладення електронних кредитних договорів, на виконання вимог частини четвертої статті 8 Закону про електронну комерцію повідомлено про себе інформацію, необхідну для їх укладення, та здійснено підписання цих договорів електронним підписом. Співставленням наявних у кредитних договорах даних про особу позичальника (паспортних даних та контактної інформації) з даними про особу відповідачки, вказаними у відзиві на позовну заяву, установлено повне їх співпадіння, у тому числі і номера сотового телефону, через який здійснювалась електронна взаємодія між сторонами договорів, а на неправомірне використання її персональних даних та засобу мобільного зв`язку іншими особами відповідачка не посилається. За таких обставин факт укладення кредитних договорів саме відповідачкою не викликає жодних сумнівів. Підписання [PERSON] договорів, які містять усі істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, зокрема, сума кредиту, розмір процентів, строки і порядок погашення кредиту, є доказом ознайомлення її з їх предметом та усіма умовами. Відповідно до частини першої статті 509 цього Кодексу зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеними між фінансовими установами та [PERSON] кредитними договорами. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а відтак доводи відповідачки про відсутність у позивача майнового права, на захист якого подано цей позов, не заслуговують на увагу і є безпідставними. За обставинами справи установлено, що [PERSON] є боржником у зобов`язаннях, що виникли на підставі укладених нею з первісними кредиторами кредитних договорів, які не були виконані відповідачкою у встановлений строк, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до неї на суму заборгованості в загальному розмірі 46 758,36 грн, що включає: заборгованість за договором № 2612282 від 23.11.2021 в розмірі 33 958,36 грн (6 700 грн - заборгованість за тілом кредиту, 27 258,36 грн - заборгованість за відсотками); заборгованість за договором № 3440507763/750142 від 11.11.2021 в розмірі 12 800 грн (4 000 - заборгованість за тілом кредиту, 8 800 грн - заборгованість за відсотками. За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12, 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). З огляду на те, що за умовами усіх укладених з відповідачкою кредитних договорів кредит надається шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, доказом невиконання фінансовими установами зобов`язань щодо надання кредиту могла б бути виписка з карткового рахунку відповідачки,проте жодних доказів на підтвердження неотримання нею кредитних коштів суду не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу. Отже на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи доводів і аргументів та наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до позичальника [PERSON] та задовольняє їх у повному обсязі. З огляду на результат розгляду справи, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідачку сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved