Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

[PERSON] , 28.05.2024 року, звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла сестра чоловіка заявниці [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05.12.2023 Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про смерть № 581. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на наступне спадкове майно: - житловий будинок [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,3500 га кадастровий номер 1820985301:01:001:0398, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 478933 від 25.05.2010; - земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер 18220985301:01:001:0413, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 478937 від 25.05.2010. За життя [PERSON] , заповіту не склала, не була заміжня, і не мала дітей. [PERSON] та [PERSON] , є рідними братом та сестрою спадкодавиці [PERSON] , проте на день смерті сестри - з нею не проживали, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса - не звертались. З їх слів мені відомо, що вони не заперечують проти прийняття нею спадщини, та оформлення спадщини на її ім`я. Інших спадкоємців за законом - немає. Таким чином заявниця є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] . Заявниця, хочь і була зареєстрована в [ADDRESS] проте, з 1971 року постійно проживала разом зі своїм покійним чоловіком, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в [ADDRESS] та його сестрою [PERSON] . Фактично вони були однією сім`єю, в розумінні ст. 3 СК України. Спадкодавиця [PERSON] , за життя тяжко хворіла. 20.02.1968 року їй було видано посвідчення № [NUMBER] інваліда другої групи. Згідно довідки № 233 від 06.10.2023 [PERSON] перебувала на обліку у лікаря - психіатра. Потребувала надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Внаслідок психічної хвороби [PERSON] , не орієнтувалась в просторі, не розуміла наслідків своєї поведінки та не контролювала свою поведінку. Після смерті чоловіка заявниці вони з спадкодавицею [PERSON] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом (витратами, бюджетом та харчуванням), заявниця здійснювала обов`язки щодо утримання житла, тощо. Інших родичів чи близьких людей біля [PERSON] - не було, а тому належний догляд, якого вона потребувала у зв`язку з похилим віком і станом здоров`я, повністю забезпечувала заявниця. Поховання також проводила заявниця, що підтверджується довідкою № 9 від 05.01.2024. При житті [PERSON] , заявниця зверталася до Брусилівського районного суду Житомирської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Проте, 15.01.2024, у зв`язку зі смертю [PERSON] , судом було винесено ухвалу про залишення заяви без розгляду. Згідно Архівної довідки № 134 за 2011 - 2015 [PERSON] , була головою домогосподарства. Станом на 28.03.2024 в житловому будинку [ADDRESS] ніхто не зареєстрований, що підтверджується довідкою № 710 від 28.03.2024. Після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк, заявниця звернулась до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Отрищенка О.І., із заявою про прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу № 49/2024, яка зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 72201601. Згідно інформаційної довідки № 76352648 зі Спадкового реєстру, отриманої 26.03.2024, заповіт/ти [PERSON] не складались. З метою належного оформлення своїх спадкових прав у травні 2024 року після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, заявник звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [INFO] [PERSON] , так як заявницею не надано документів, які підтверджують її право на спадкування. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини може бути встановлено винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини, що й стало причиною звернення заявника до суду. Ухвалою суду від 31 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 28.06.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання витребувано у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Отрищенко О.І. копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем не менше п`яти років до дня відкриття спадщини, просила її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Дослудивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, допит свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановлено, що [INFO] померла рідна сестра чоловіка заявниці [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05.12.2023 Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про смерть № 581. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на наступне спадкове майно: - житловий будинок [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,3500 га кадастровий номер 1820985301:01:001:0398, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 478933 від 25.05.2010; - земельна ділянка площею 0,2500 га кадастровий номер 18220985301:01:001:0413, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 478937 від 25.05.2010. За життя [PERSON] , заповіту не склала, не була заміжня, і не мала дітей. [PERSON] та [PERSON] , є рідними братом та сестрою спадкодавиці [PERSON] , проте на день смерті сестри - з нею не проживали, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса - не звертались та не заперечують проти прийняття заявницеюю спадщини, та оформлення спадщини на її ім`я. Інших спадкоємців за законом - немає. Заявниця, хочь і була зареєстрована в [ADDRESS] проте, з 1971 року постійно проживала разом зі своїм покійним чоловіком, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в [ADDRESS] та його сестрою [PERSON] . Внаслідок психічної хвороби [PERSON] , не орієнтувалась в просторі, не розуміла наслідків своєї поведінки та не контролювала свою поведінку. Після смерті чоловіка заявниці вони з спадкодавицею [PERSON] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом (витратами, бюджетом та харчуванням), заявниця здійснювала обов`язки щодо утримання житла, тощо. Інших родичів чи близьких людей біля [PERSON] - не було, а тому належний догляд, якого вона потребувала у зв`язку з похилим віком і станом здоров`я, повністю забезпечувала заявниця. Поховання також проводила заявниця, що підтверджується довідкою № 9 від 05.01.2024. При житті [PERSON] , заявниця зверталася до Брусилівського районного суду Житомирської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Проте, 15.01.2024, у зв`язку зі смертю [PERSON] , судом було винесено ухвалу про залишення заяви без розгляду. Зазначене підтверджується: Копією свідоцтва про смерть [PERSON] , посвідченням № [NUMBER] від 20.02.1968, протоколом № 106 від 31.08.2023, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, копією довідки від 31.08.2023, рішенням виконкому Брусилівської селищної ради № 1802 від 04.10.2023, копією довідки № 233 від 06.10.2023, зверненням до Брусилівського районного суду Житомирської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення на нею опіки та призначення опікуна. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 15.01.2024, копією довідки про проведення поховання № 9 від 15.01.2024, довідкою № 710 від 28.03.2024, Свідоцтвом про смерть чоловіка [PERSON] виданого 12.12.2022, довідкою № 128/3-47 від 06.12.2004 матеріалами справи, показами свідків. Також в судовому засіданні допитані в якості свідків, а саме: свідок [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживаюча в с. Соболівка, яка повідомила, що з заявником знайома з 70-х років, як [PERSON] на ній женився і привіз [PERSON] . [PERSON] (померла) була дуже хвора, і агресивна з малку, брати і сестри, поки були живі батьки їздили, а потім ні. [PERSON] сама була з [PERSON] ; - свідок [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає в с. Соболівка, яка повідомила, що [PERSON] проживала бабуся з дідусем і донька [PERSON] хворіла, і [PERSON] , а потім з`явилась [PERSON] (заявниця), вона доглядала і свекруху і [PERSON] , після смерті свекрухи вона доглядала сама з чоловіком, коли чоловік помер, вона сама доглядала; - Свідок [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживаючий в с. Соболівка, який вказав, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] жили останні 10 років (з цього часу свдок жив в селі, а до цього їздили до тещі той і не звертали уваги хто живе. [PERSON] інвалід з дитинства (знає від дружини) доглядали її [PERSON] і [PERSON]. У відповідності до пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частини першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1264 Цивільного кодексу України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 Цивільного кодексу України (435-15) не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у реєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України (435-15). Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно положень частини другої статті 1120 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю з 1971 року до моменту відкриття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, підтверджена наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved