Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік позивачки. Позивачка, як спадкоємиця, звернулася до приватного нотаріуса Степаненко Т.І. про вступ в спадщину, але отримала роз`яснення, що на майно померлого чоловіка - [PERSON] , накладено арешт відділом Державної виконавчої служби Сумського району.Листом від 12.04.2024 року за № 30983 Сумський відділ ДВС у Сумському районі повідомив, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження № [NUMBER], № [NUMBER] та № [NUMBER], щодо стягнення заборгованості з [PERSON] . ДВС відмовила позивачці у знятті арештів з нерухомого майна її померлого чоловіка [PERSON] , через відсутність вказаних виконавчих проваджень у розпорядженні ДВС. Арешт знімається навіть у випадку повернення виконавчих документів і знищення матеріалів виконавчого провадження, якщо у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність. Позивачка іншим шляхом не може захистити своє право, а тому вимушена звернутися із позовною заявою про скасування арешту нерухомого майна [PERSON] , померлого, [INFO] . Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позов підтримали, просили його задовільнити. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до сповіщення сім`ї № 25/2023 від 04.03.2023 року, виданого [INFO] [PERSON] , [INFO] загинув при виконанні бойового завдання в районі с. Кузьмине Луганської області, що також стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 31.03.2023 року (а.с.15,16). За життя [PERSON] набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Реєстру нерухомого майна (а.с.17-18). Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 07.12.2023 року, [PERSON] було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (19-24). Відповідно до свідоцтва про одруження, [PERSON] є дружиною загиблого [PERSON] (а.с.14) [PERSON] не має можливості оформити спадкові права оскільки, на нерухоме майно її померлого чоловіка [PERSON] накладено арешт відділом Державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції, а саме: 1. Реєстраційний номер обтяження 8604660, дата реєстрації 02.04.2009 о 11:15:27 год. Реєстратор Сумська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 40004, м. Суми, вул. Курська, 18-А. Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, [NUMBER], 20.03.2009, відділ Державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції. Об`єкт обтяження невизначене майно.(а.с.25). 2. Реєстраційний номер обтяження 9002408, дата реєстрації 28.08.2009 о 09:17:02 год. Реєстратор Сумська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 40004, м. Суми, вул. Курська, 18-А. Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, [NUMBER], 03.08.2009, відділ ДВС РЮУ. Об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно.(а.с.26). 3. Реєстраційний номер обтяження 11999739, дата реєстрації 22.12.2011 о 16:49:16 год. Реєстратор Сумська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 40004, м. Суми, вул. Курська, 18-А. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № [NUMBER], 19.12.2011, відділ ДВС РУЮ. Об`єкт обтяження невизначене майно, все майно.(а.с.27) В інформаційному листі Сумського відділу ДВС у Сумському району Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції від 12.04.2024р. за № 30983, зазначено, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження № [NUMBER], № [NUMBER] та № [NUMBER], щодо стягнення заборгованості з [PERSON] . Відповідно до розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017р. № 1829/5 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, у зв`язку з чим неможливо надати більш детальну інформацію.(а.с.30-32). Під час розгляду справи, судом було залучено в якості третіх осіб банківські установи: ПАТ «КБ «Надра», ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в подальшому замінені правонаступниками ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» , ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» та АТ «КБ «Приватбанк», щодо яких [PERSON] мав боргові зобов`язання. Від третіх осіб не надійшло заяв підтверджених доказами, щодо наявних відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості з померлого [PERSON] , чи його спадкоємців. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту статті 1268 ЦК України вбачається, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено у пункті 27постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). За змістом статті 1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Абзацом 2 пункту 27 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 30травня 2008року №7«Про судовупрактику усправах проспадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені ст.1281ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 59 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, треті особи, як кредитори та особи що повинні були звернутися за виконанням рішення суду, на основі якого було накладено арешт, не реалізували своє право, тривалий час не вчиняли жодних дій, щодо примусового стягнення боргу, не вказали підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тобто відсутні і підстави для процесуального правонаступництва та пред`явлення права вимоги правонаступникам боржнику. Крім того, Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 28.08.2024р. у справі № 947/36027/21 встановлено, що наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умови відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Таким чином судом встановлено відсутність правових підстав для арешту майна [PERSON] , померлого [INFO] , а тому право на отримання спадщини позивачкою підлягає захисту шляхом скасування арешту з нерухомого майна [PERSON] . А тому зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved