Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Адвокат Бибик В.А. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Комунального підприємства Полтавської Центральної районної клінічної лікарні Полтавської міської ради, про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням та просив визнати право користування та реєстрацію місця проживання на законних підставах в житловому приміщенні квартира [ADDRESS] із 17.11.1997 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з позивач зареєстрований та постійно проживає в квартирі [ADDRESS] . Згідно листа виконкому Мачухівської сільської ради Полтавського району №02.4.1-28/399 від 13.02.2024р. [PERSON] , [INFO] зареєстрований на в [ADDRESS] з 17.11.1997р. і проживає за вказаною адресою із дати реєстрації по теперішній час включно. Згідно листа КП Полтавська ЦРКЛ Полтавської міської ради №195 від 01.02.2024р. вони є балансоутримувачем цілісного майнового комплексу по [ADDRESS] . Водночас жодних право установчих документів, в тому числі і технічного паспорту на вказаний майновий комплекс у користуванні не має. Інформації про те на підставі яких документів було надано в користування квартиру [ADDRESS] гр. [PERSON] не збереглась. Рішенням першої сесії восьмого скликання Полтавської районної ради №1/VIII-44 від 15.01.2021 року «Про безоплатну передачу цілісного майнового комплексу (будівлі споруди, індивідуально визначене майно) неврологічного відділення КНП «Полтавська ЦРК» вирішено безоплатно передати цілісний майновий комплекс ( будівлі, споруди, індивідуально визначене майно) неврологічного відділення за адресою: вул. Грека В. буд. 1 та [ADDRESS] зі спільної власності територіальних громад Полтавського району та з балансу комунального некомерційного підприємства «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» Полтавської районної ради у комунальну власність Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Згідно п.2 Рішення, затверджено склад комісії по прийманню-передачі цілісного майнового комплексу неврологічного відділення КНП «Полтавська ЦРЛ» у комунальну власність Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області відповідно до додатку № 1. Згідно Акту приймання-передачі від 10.02.2021 р. об`єкт передачі розміщений по вул. Грека В. буд. 1 та [ADDRESS] належить комунальному некомерційному підприємству «Полтавська центральна районна лікарня «Полтавської районної ради» передається Мачухівській сільській раді Полтавського району Полтавської області. Згідно п.1 Акту до складу цілісного майнового комплексу, нерухомого майна, що передається належать: село Мачухи, вул. Грека В. 1: Гуртожиток (1 шт.) загальна площа 262,1 кв.м; Гараж (2 шт.); Вбиральня (1 шт.); Погріб (1 шт.); Літня кухня (1 шт.); Колодязь (1 шт.); Хвіртка (1 шт.); Огорожа (1 шт.); Вигреба (2 шт.) Згідно п.4 Акту прийому-передачі «Інші відомості» - правовстановлююча та технічна документація на будівлі по вул. Грека В.1 - відсутня. Вказаний Акт підписано від імені Мачухівської сільської ради [PERSON] - голова Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] - головний бухгалтер Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. [PERSON] підтримує чистоту та порядок, проводить поточні ремонти та сплачує комунальні послуги, вирішую інші житлово-побутові питання, що стосуються вказаного приміщення. По питанню приватизації кімнати позивач звертався до виконкому Мачухівської сільської ради. Згідно листа № 02.4.1-28/684 від 19.03.2024 р. повідомили про перелік документів, які необхідно подати. Серед зазначено переліку документів зазначено «копія документа на підставі якого громадянин набув право користування квартирою (ордер та інше).» Проте, зазначений доказ не зберігся. Позивач стверджує, що має право на приватизацію займаного житлового приміщення, однак оскільки реєстрація місця проживання не містить номера кімнати та не зберігся документ про право користування квартирою, реалізувати таке право на даний час неможливо, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засідання представник позивача адвокат Бибик В.А. просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі посилаючись на докази додані до позовної заяви. Представник відповідача Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області у судове засідання не з`явились, попередньо надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, щодо вирішення спору покладаються на розсуд суду. Представник відповідача Комунального підприємства Полтавської Центральної районної клінічної лікарні Полтавської міської ради надав відзив на позовну заяву згідно якого вимоги позивача викладені в позовній заяві, просить розглянути на розсуд суду та без їх участі. Також зазначили, що з 25.01.2023 року КП «Полтавська ЦРКЛ ПМР» не являється балансоутримувачем цілісного майнового комплексу (будівлі, споруди, індивідуально-визначене майно) неврологічного відділення за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] ., та ніякого відношення до нього не має. В судове засідання треті особи [PERSON] та [PERSON] не з`явилися викликались належним чином. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали до суду колективну заяву у якій зазначили наступне. Свого часу [PERSON] дійсно перебував в кімнаті гуртожитку по [ADDRESS] , який, станом на зараз, належить Мачухівській сільській раді. Можливість тимчасового проживання [PERSON] було надано його рідною сестрою [PERSON] на той період часу, коли позивач, не маючи власного житла, перебував в скрутному фінансовому становищі. Та декілька років тому, [PERSON] виїхав з приміщення [PERSON] залишивши при цьому останній борги перед АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» за спожиту електричну енергію. Відтоді вони його бачили в їх дворі лише декілька разів. Про це свідчить і вигляд входу до приміщення, який рясно заріс травою (а.с.53а). Ні про яке проживання позивача в гуртожитку мова не йде. Також заслуговує на увагу й той факт, що згідно з технічним паспортом, виготовленим КП «БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРІЗАЦІЇ ТА МІСТОБУДУВАННЯ ПОЛТАВСЬКОГО РАЙОНУ», громадський будинок по [ADDRESS] визнано гуртожитком (а.с.54-59). Вказали, що [PERSON] ані договору найму, ані договору оренди з ордером про заселення до гуртожитку по [ADDRESS] суду не надав, також позивач не уклав жодного договору про отримання комунальних послуг. Причиною цьому є відсутність таких документів, що в свою чергу напряму заперечує факт його проживання на правових підставах та визнання права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] адвокат Тимохіна Л.С. просила відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні позову до Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Комунального підприємства "Полтавська Центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради", про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням - в повному обсязі. Також попередньо надала письмові пояснення у яких зазначила, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права користування та реєстрацію місця проживання на законних підставах у житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] із 17 листопада 1997 року є незаконними та необґрунтованими виходячи із наступного. Як вбачається з даних паспорту [PERSON] в гуртожитку по [ADDRESS] , позивач був зареєстрований 17 листопада 1997 року. На час реєстрації позивача у гуртожитку діяв нормативний акт - "Примірне положення про гуртожитки", затверджене постановою від 03 червня 1986 року № 208 Ради Міністрів УРСР. Згідно пункту 9 "Примірного положення про гуртожитки" - Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно пункту 10 цього ж положення - 10. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток до Примірного положення про гуртожитки), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. "Примірне положення про гуртожитки", затверджене постановою від 03 червня 1986 року № 208 Ради Міністрів УРСР втратило чинність 19 серпня 2015 року. 04 вересня 2008 року прийнято Закон України "Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків" № 500-VI. Згідно пункту 8 ст. 1-1 Зазначеного Закону № 500-VI користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах, визначених цим Законом, - право користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає на підставі: а) договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; б) договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810,811-813 Цивільного кодексу України, - у випадках, визначених цим Законом. Проте, позивач не надав жодних документів, які б свідчили що він правомірно вселився та має право на користування гуртожитком, договору чи ордеру. Крім того, позивачем [PERSON] не надано жодного доказу користування приміщенням гуртожитку - упродовж з 17 листопада 1997 року по даний час. Відтак, за відсутності доказів про користування гуртожитком, позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свого представника звернувши увагу на той факт, що дійсно позивач колись проживав в приміщенні гуртожитку без визначення номера кімнати але давно виїхав залишивши по собі багато боргів у зв`язку з чим і було відключено світло а його сестра [PERSON] погашала дані борги. Також звернув увагу на те, що позивач приховав той факт , що вказана третя особа є його сестрою назвавши її в позові сусідкою. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] просить суд визнати за ним право користування та реєстрацію місця проживання на законних підставах в житловому приміщенні - квартирою [ADDRESS] , оскільки він зареєстрований та постійно проживає за вищевказаною адресою, підтримує чистоту, порядок, проводить поточні ремонти, сплачує комунальні послуги. Статтею 43 Конституції України\~визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У\~статті 9\~\~ЖК\~\~Української\~\~РСР\~\~встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частин першої та другої статті\~61, статей\~64\~та\~65 ЖК Української РСР\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Конституцією України серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з статтею 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад (частина 3 статті 9 Житлового кодексу України). Приватизація житлового фонду комунальної власності міста здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від № 396 від 16.12.2009 (зі змінами). Відповідно до пункту 18 Положення одним із обов`язкових документів, що подає громадянин до органу приватизації разом із заявою на приватизацію - копія ордера на жиле приміщення. Згідно зі статтею 58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Позивачем не надано документів, які слугували підставою визнання права користування житловим приміщенням кв. [ADDRESS] та не надано жодних документів, які б свідчили що він правомірно вселився та має право на користування гуртожитком, договору чи ордеру. Крім того, позивачем [PERSON] не надано жодного доказу користування приміщенням гуртожитку - упродовж з 17 листопада 1997 року по даний час. [PERSON] не підтвердив належними, допустимими та достатніми доказами як факт проживання у квартирі [ADDRESS] із 17.11.1997 року, так і факт її утримання. Таким чином позовні вимоги в частині визнання права користування [PERSON] житловим приміщенням кв. [ADDRESS] підлягають відмові. Крім того, судом встановлено, що згідно листа виконкому Мачухівської сільської ради Полтавського району №02.4.1-28/399 від 13.02.2024р. [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] з 17.11.1997р. і проживає за вказаною адресою із дати реєстрації по теперішній час включно. Тлумачення статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що реєстрація місця проживання особи є адміністративним актом, який ґрунтується на волевиявленні особи, яка бажає бути зареєстрована в певному житлі та документах, які підтверджують право на проживання в такому житлі. Відповідно до абзацу 11 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. На виконання вимог вказаного Закону 02 березня 2016 постановою Кабінету Міністрів України № 207 затверджено Правила реєстрації місця проживання, якими передбачено механізм здійснення реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлено форми необхідних для цього документів. Згідно з пунктом 3 Правил реєстрації місця проживання (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на які поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Оскільки в матеріалах справи містяться відомості, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.11.1997р., існують підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що зареєстрований у житловому приміщенні кв. [ADDRESS] із 17.11.1997 року. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст.\~77,\~80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених\~ЦПК України. Таким чином, суд, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов висновку, щодо часткового задоволення позовної заяви. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на положення ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору позивачем в розмірі 1211,20 грн., слід розподілити наступним чином. Підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог з Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та Комунального підприємства Полтавської Центральної районної клінічної лікарні Полтавської міської ради судовий збір на користь [PERSON] по 302 грн. 80 коп. з кожного. А судовий збір сплачений [PERSON] у розмірі 605, 60 грн. підлягає віднесенню за його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: partial