Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого прохав стягнути з [PERSON] на його користь додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , за період з 20 жовтня 2023 року по 30 червня 2024 року в сумі 29577,68 грн. В обґрунтуванні своїх позовних вимог вказав, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 07.09.2013 у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавської області. У даному шлюбі у них з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.04.2024 року шлюб між ними розірваний. З жовтня 2023 року син [PERSON] проживає з позивачем та перебуває повністю на його утриманні. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.2024 місцем проживання сина - [PERSON] , [INFO] , визначено з ним - [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина час від часу хворіє, потребує поради лор-лікаря, потребує виправлення прикусу та положення зубів у зв`язку з чим проходить лікування у лікаря-ортодонта та міотерапевта. Заради оздоровлення дитини відвідує заняття з плавання у басейні. За час проживання дитини у батька загальна сума понесених ним додаткових витрат на неповнолітнього сина [PERSON] за період з 20 жовтня 2023 року по 31 червня 2024 року складає 59155 грн. 35 коп., що підтверджується квитанціями з медичного центру та висновками лор-лікаря. Вважає, що відповідач повинен нести обов`язок утримання дитини та прохає стягнути з останньої додаткові витрати понесені на утримання та виховання неповнолітнього сина. Відповідач інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має та може брати участь у додаткових витратах на дитину. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, правом на подання відзиву не скористалася. Враховуючи, що відповідач, яка була належним чином повідомлена про місце день і час розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не подала, та з урахуванням заяви позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб 07.09.2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавської області, актовий запис №765. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.04.2024 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.06.2024 року місцем проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначено з [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Предметом спору в цій справі є стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами частини першої\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та курортного відпочинку. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 29 квітня 2022 року в справі № 761/27222/20. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] обґрунтовує понесення додаткових витрат на утримання сина [PERSON] необхідністю проведення лікування по викривленню зубів, консультаціями у лор -лікаря та придбання ліків у аптеці. Суд погоджується з такими обґрунтуваннями позову та враховує, що сину позивача та відповідача згідно консультативного висновку лікаря з клініки ЛОР-хвороб «УМСА» м.Полтава було встановлено діагноз: гострий назофарингіт, аденоїди вегетацій 1 та 2 ст. та призначено лікування. Згідно квитанцій про оплату медичних послуг та акту виконаних робіт лікаря ортодонта вбачається, що пацієнт [PERSON] проходить ортодонтичне лікування в медичному центрі Boichuk Clinik з жовтня 2023 року та всі візити лікування сплачує його батько [PERSON] та приводить дитину на контрольні огляди до лікаря. Досліджені судом письмові докази в своїй сукупності свідчать про об`єктивну потребу лікування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у лікаря- ортодонта та лор-лікаря. Ухвалюючи рішення в цій справі, суд також враховує, що відповідач не надала доказів того, що вона не може нести витрати на утримання дитини за станом здоров`я чи з інших поважних підстав. З наведених мотивів, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регулюють, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про задоволення позову, а саме про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 29577 грн. 68 коп. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2\~ст. 141 ЦПК України). Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved