Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Від ТОВ "Цикл\~Фінанс"\~через систему\~"Електронний\~суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 22032000092016 від 24.10.2018 у розмірі 47\~569\~грн 50\~коп., яка складається з: 24 800 грн 00 коп. - заборгованості по тілу кредиту; 5\~256 грн 90 коп. - заборгованості по відсоткам; 16 492 грн 00 коп. - простроченої заборгованості по комісії; 877 грн 92 коп. - нараховані збитки від інфляції; 142 грн 68 коп. - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2\~422 грн 40\~коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 570 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.10.2019 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~22032000092016 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 24.10.2020. Після підписання кредитного договору відповідач власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити інфляційні та 3% річних за період з 15.12.2021 по 23.02.2022. Розмір заборгованості відповідача складає - 47 569 грн 50 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 24 800 грн 00 коп., простроченої заборгованості по відсоткам - 5 256 грн 90 коп., простроченої заборгованості по комісії - 16 492 грн 00 коп., інфляційних нарахувань - 877 грн 92 коп., 3% річних - 142 грн 68 коп. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.06.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі\~суду на 03.07.2024. Представник позивача [PERSON] у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. 03.07.2024, 22.07.2024 за клопотанням відповідача відкладено судовий розгляд. 19.09.2024 за клопотанням представника позивача відкладено судовий розгляд на 30.10.2024. 27.09.2024 представник позивача [PERSON] надіслала до суду клопотання про долучення доказів. 30.10.2024 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] , яка не з`явилася в судове засідання, при цьому повідомлялася повісткою, врученою в суді 19.09.2024 (а. с. 125), не\~повідомила про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не скористалася своїми цивільними процесуальними правами на подачу відзиву на позов, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Повноваження ТОВ "Цикл фінанс" щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а. с. 97-98). З наданої позивачем копії кредитного договору № 22032000092016 від 24.10.2018 вбачається, що між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] укладено кредитний договір (а. с. 128). За умовами договору банк надав відповідачці грошові кошти (кредит) у розмірі 24\~800\~грн 00 коп. тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановленим даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі (п. 1. 1 договору). Відповідно до п. 1.2 договору, банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 24 800 грн 00 коп.; строк кредитування - 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту - 24 жовтня 2020 року. Цільове призначення - на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0\~% річних (а. с. 128). Відповідно до копії договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, акту приймання - передачі прав вимоги за договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, ТОВ "Цикл фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22032000092016\~від 24.10.2018,\~на загальну\~суму 47\~569\~грн 50\~коп. (а. с. 8-14). З виписки по особовому рахунку за період з 24.10.2018 по 14.12.2021, розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22032000092016 від 24.10.2018, довідки від 27.05.2024, виданої директором ТОВ "Цикл Фінанс", вбачається, що у відповідача [PERSON] мається заборгованість в розмірі 46 548\~грн 90\~коп.,\~з яких:\~24\~800\~грн 00\~коп.\~-\~заборгованість по\~тілу кредиту;\~5\~256\~ грн\~90\~коп.\~-\~заборгованість за\~відсотками;\~16\~492\~грн 00\~коп.\~-\~прострочена заборгованість\~по комісії (а. с. 15-85). У відповідності з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)\~припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За загальними правилами, що випливають з положень статей 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] кредитного договору №\~22032000092016\~від 24.10.2018, та подальшим\~укладанням 15.12.2021\~між АТ "Банк\~Кредит Дніпро" та ТОВ "Цикл Фінанс" договору факторингу №\~15/12/21, у результаті чого ТОВ\~"Цикл Фінанс" набуло право вимоги від [PERSON] за укладеним кредитним договором\~у 2018\~році з\~АТ "Банк\~Кредит Дніпро" та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Що стосується вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У позовній заяві наведений розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що на заборгованість за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 було нараховано 877 грн 92 коп. - інфляційні нарахування; 142 грн 68 коп. - 3% річних. Відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання по своєчасній оплаті кредитного договору, тому позов про стягнення з неї заборгованості, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, є обґрунтованим. Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає наступне. Згідно пункту 1.2. кредитного договору № 22032000092016 від 24.10.2018 передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту (а. с. 128) Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Пунктом 1.2. кредитного договору № 22032000092016 від 24.10.2018, підписаного [PERSON] , встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,5 %, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення 16 492 грн 00 коп. як прострочена заборгованість за комісією, за пунктом 1.2. кредитного договору № 22032000092016 від 24.10.2018, щодо якого встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Цикл Фінанс" в частині стягнення простроченої заборгованості за комісією. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Документально підтвердженим є розмір витрат на правову допомогу в сумі 7 570 грн 00\~коп. (а. с. 86-89, 90, 94, 95, 96). Водночас, враховуючи конкретні обставини справи, яка не є складною, позов підлягає частковому задоволенню, відповідач заперечень щодо кредитної заборгованості не надав, суд дійшов до висновку про зменшення суми витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3 785 грн 00\~коп., оскільки саме ці витрати були фактичними і неминучими. Також, документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. (а.с. 6) Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial