Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 30.07.2024 Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп » звернулось до суду із позовом, за змістом якого просить стягнути на свою користь з [PERSON] 127400грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 3028грн. Позов обґрунтовано тим, що 31.07.2020 [PERSON] та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - позивач), уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № ЕР-200779106, яким забезпечено транспортний засіб «ЗАЗ 110307», д.р.н. [NUMBER] . 25.03.2021 о 20 год. 03 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307», д.р.н. [NUMBER] , в м. Києві на вул. Володимирівська, 64, під час буксирування не був уважним, під час зміни напрямку руху не дотримався безпечної дистанції, безпечного інтервалу та скоїв зіткнення із автомобілем «VOLVO XC 90», д.р.н. [NUMBER] , а також автомобілем «AUDI», д.р.н. [NUMBER] , які були припарковані на узбіччі, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2021 [PERSON] визнано винуватим за ст. 122-4, 124 КУпАП. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» відповідно до поліса №ЕР-200779106. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» виплатила страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «VOLVO XC 90», д.р.н. [NUMBER] в розмірі 127400,00 грн. Вказує, що відповідач залишив місце ДТП, тому ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача на суму 127 400,00 грн. Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору звертався до відповідача із претензією про відшкодування збитків, однак відповідач проігнорував звернення, тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН На виконання вимог ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.08.2024 про передачу справи у порядку територіальної підсудності, матеріали цивільної справи №161/14380/24 надійшли до Черняхівського районного суду Житомирської області 03.09.2024. 03.09.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Збаражському О.М. для розгляду. 09.09.2024 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі №161/14380/24, призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09.10.2024. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України від 09.10.2024 суд постановив відкласти розгляд справи на 04.11.2024. 04.11.2024 представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком, а саме скеруванням судової повістки про виклик до суду та ухвали про відкриття провадження до електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов, інших заяв чи клопотань до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 09.09.2024 разом з судовою повісткою та копією позовної заяви з додатками судом неодноразово направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача рекомендованими листами, однак конверти повернулись до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Враховуючи викладене, суд рахує, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Встановлено, що 31.07.2020 [PERSON] та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № ЕР-200779106, яким забезпечено транспортний засіб «ЗАЗ 110307», д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується відповідним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, доданого до матеріалів справи (а.с.6). Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/9064/21 встановлено, що 25.03.2021 о 20год. 03хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110307», д.р.н. [NUMBER] , в м. Києві на вул. Володимирська, 64, під час буксирування, не був уважним, під час зміни напрямку руху не дотримався безпечної дистанції, безпечного інтервалу та скоїв зіткнення із автомобілем «VOLVO XC 90», д.р.н. [NUMBER] , а також автомобілем «AUDI», д.р.н. [NUMBER] , які були припарковані на узбіччі, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Крім того, 25.03.2021 о 20 год. 03 хв., в м.Києві на вул. Володимирська, 64, [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] , будучи причетним до ДТП, не повідомив про ДТП орган чи уповноважений підрозділ, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів ДТП та залишив місце пригоди. Зазначеною постановою суду [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (а.с.7). Згідно з умовами полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200779106, на підставі страхового акту №210000423318 від 09.08.2021, заяви про страхове відшкодування, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «VOLVO ХС 90», д.р.н. [NUMBER] , складає 127 400грн (а.с.29,31). 11.08.2021 «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» здійснило страхове відшкодуванні за ремонт транспортного засобу «VOLVO ХС 90», д.р.н. [NUMBER] , в сумі 127 400грн, що підтверджується платіжним дорученням №3Р076005 від 11.08.2021 (а.с.31,32,33). IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО УКРАЇНИ Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За положеннями ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з п. 22.1 ст.22, ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу у разі: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, що достану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За приписами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. V. ВИСНОВОК СУДУ Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2021, що набрала законної сили 06.05.2021, ДТП сталася в результаті порушення ПДР України відповідачем [PERSON] . Крім того, [PERSON] , будучи причетним до ДТП, не повідомив про ДТП орган чи уповноважений підрозділ, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів ДТП та залишив місце пригоди. Зазначеною постановою суду [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, 11.08.2021 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», виконуючи взяті на себе зобов`язання, сплатила АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування у розмірі 127400,00 грн. за водія транспортного засобу, який скоїв ДТП, набувши до нього права вимоги. Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (Поліс №ЕР 200779106), за яким ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становить 127400 грн. При цьому, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.03.2021 за його участю, самовільно залишив місце пригоди. Станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди позивачу не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 127400,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved