Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

02.07.2024 року адвокат Коломієць І.О., в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, який в подальшому було уточнено, у якому просив суд визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці, з часу набрання рішенням законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви вказав, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивачки, після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,4790 га, розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Димерська територіальна громада, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221887200:12:117:0498, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №651020, право власності зареєстровано в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-7100421982024 від 27.06.2024 та земельна ділянка площею 1,2898 га, розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Димерська територіальна громада, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221887200:12:057:0255, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №651021, право власності зареєстровано в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-5600699792024 від 27.06.2024. За життя [PERSON] залишила заповіт від 14.10.1978 року, відповідно до якого все своє майно заповіла своїй дочці - позивачці. Відповідно до довідки Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області за №117/19-24 від 11.06.2024 року [PERSON] , [INFO] , постійно проживала та було зареєстрована з 28.10.1978 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] , де проживала разом зі своєю донькою [PERSON] та вела з нею спільне господарство. Крім того, відповідно до договору дарування від 03.03.2006 року за №1-1219 [PERSON] передала у власність позивачки житловий будинок за [ADDRESS] , в якому вони разом проживали. 10.06.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Т.В. із заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня, нотаріусом було надано лист №103/01-16 в якому зазначено, що позивачкою пропущено 6-місячний строк для прийняття спадщини та рекомендувала звернутися до суду для призначення додатково строку. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також, вказаною ухвалою, витребувано у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Т.В.: належним чином завірену копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Рудня-Димерська, Вишгородського району, Київської області, щодо майна спадкодавця; довідку про коло спадкоємців; витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту і спадкового договору або заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, при цьому до суду від представника позивача адвоката Коломійця І.О. надійшла , в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав на адресу суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за відсутності представника Димерської селищної ради. Третя особа - приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Семенюк Т.В. в судове засідання не з`явилась, при цьому надіслала до суду клопотання в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідно до ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, врахувавши позицію сторін по справі, викладену у письмових заявах, що надійшли на адресу суду, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, передбачено ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України,. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено наступне: Позивачка [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). 03.06.1978 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] у віці 78 роки померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на належній їй земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,4790 га, розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Димерська територіальна громада, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221887200:12:117:0498, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №651020, право власності зареєстровано в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-7100421982024 від 27.06.2024 року та земельна ділянка площею 1,2898 га, розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Димерська територіальна громада, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221887200:12:057:0255, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №651021, право власності зареєстровано в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-5600699792024 від 26.06.2024 року (а.с. 18-33). За життя [PERSON] залишила заповіт від 14.10.1978 року, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також жилий будинок, що належить їй на день смерті і на, що вона взагалі має право по закону заповідає своїй дочці [PERSON] , що проживає в с. Рудня-Димерська Вишгородського району Київської області. Вказаний заповіт посвідчено секретарем сільської ради с. Рудня-Димерська [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №13 (а.с. 10). Крім того, 03.03.2006 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, що посвідчений державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Єременко Т.М. та зареєстрований за реєстровим № 1-1219 (а.с. 14-15). Як вбачається з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №78727549 та №78727538 від 14.10.2024 року інформація щодо складання [PERSON] за життя заповітів/спадкових договорів - відсутня, а також спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні. До матеріалів справи, також долучено довідки видані Димерської селищною радою 07.06.2024 року за №114/19-23 та 11.06.2024 року за №117/19-24 з яких вбачається, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована з 28.10.1978 року по день смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка рішенням сесії Руднє-Димерської сільської ради Вишгородського району Київської області №20-04-УІІ від 24.01.2016 року «Про перейменування [ADDRESS] . На день смерті з нею проживала її донька [PERSON] , [INFO] , яка вела з нею спільне господарство (а.с. 12-13). 10.06.2024 року приватний нотаріус Семенюк Т. листом за №103/01-16 повідомила позивачку про те, що нею пропущено, передбачений ч. 1 ст. 1268 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини та роз`яснила її право звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, передбачено ст. 1218 ЦК України. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Так, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року передбачено, що при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що вважала, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом з нею на час відкриття спадщини та лише після звернення до приватного нотаріуса із заявою про оформлення спадщини їй стало відомо, що вона пропустила 6-тимісячний строк для прийняття спадщини. Також приватний нотаріус роз`яснила позивачці підпункти 3.19, 3.20 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», в яких зазначається, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Через відсутність реєстрації місця проживання позивачки за однією адресою зі спадкодавцем, пропущений 6-тимісячний строк для прийняття спадщини. Законодавець не визначив переліку причин, які є поважними при пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, тому суд, у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною. Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором. Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення дій у визначений законом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та наведені позивачкою причини пропуску строку звернення за оформленням спадкових прав, суд вважає їх поважними. А відтак, встановивши, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з об`єктивних для неї обставин, враховуючи, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, а також враховуючи відсутність заперечень щодо заявлених позивачкою позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви та визначення позивачці додаткового строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини, терміном 3 (три) місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили.

Outcome: approved