Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У грудні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказував, що 21.02.2022 року [PERSON] встановив мобільний додаток monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно з відділення. Пройшовши реєстрацію та надавши один із пакетів документів відповідач підписав анкету заяву та запевнення клієнта до договору про надання батьківських послуг «monobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором\~ заборгованість відповідача перед позивачем станом на 19.09.2023 року становить 277896,28 грн., з яких: 277896,28грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 21.02.2022 року у розмірі 277896,28 грн. та судовий збір. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.01.2024 року відкрито провадження у даній справі. 02.02.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що дійсно у АТ «Універсал Банк» у відповідача відкритий банківський рахунок. Вказував, що 19.08.2022 року відповідач за допомогою мобільного додатку позивача «monobank» було здійснено декілька платежів за рахунок власних коштів, які знаходились на цьому рахунку на рахунки отримувачів в АТ «Акцент Банк»: 1) на суму 3984,01 грн. платіж успішний; 2) на суму 24999,99 грн. платіж був відхилений банком через скарги на одержувача коштів. Вважаючи це помилкою, відповідач спробував декілька разів повторно провести оплату,проте все було без змін і платіж не здійснювався. Звернувшись до свого контрагента за цією операцією і дізнавшись про відсутність оплати, цей платіж відповідачем було скасовано; 3) на суму 9863,01 грн. платіж успішний; 4) на суму 15391,01 грн. платіж успішний; 5) на суму 15050,19 грн. платіж успішний; 6) на суму 28000 грн. платіж був відхилений банком через скарги на одержувача коштів. Контрагент повідомив відповідачу, що можливо потрібно зменшити суму платежу, розбивши його на частини, тоді оплату буде проведено банком. Однак, від позивача відповідач все одно отримав відмову в здійсненні цих платежів на суму 28\~000 грн.. Вказував, що 20.08.2022 року відповідачем за допомогою мобільного додатку позивача «monobank» було здійснено декілька платежів: 1) на суму 29500 грн. платіж був відхилений банком; 2) на суму 15070,94 грн.- платіж успішний; 3) на суму 4114,36 грн. платіж успішний; 4) на суму 32526 грн. платіж успішний. При цьому баланс рахунку залишився 0,48 грн. та в подальшому будь які операції за цим рахунком відповідачем не проводились. Посилався на те, що 30.08.2022 року в мобільному додатку позивача «monobank» позивач звернув увагу на повернення йому коштів у розмірі 3376,92 грн., а також побачив, що всі раніше відхилені 19 та 20 серпня 2022 року позивачем платежі були з незрозумілих причин проведені 22 та 23 серпня 2023 року. При цьому позивач отримав від`ємний баланс на своєму рахунку 229\~622,57 грн. при кредитному ліміті 0 грн. та відхилених раніше спробах. Однак кошти в сумі 229\~622,57 грн. на рахунок контрагентів в АТ «А- Банк» відповідача не надходили і не зараховувались. Всі звернення відповідача до служби підтримки клієнтів позивача щодо цього питання не призвели до позитивного результату. Співробітники банку повідомили, що був збій в банківській системі, однак повернути відповідачу кошти у сумі 229622,57 грн. відмовились. Тобто, на даний час позивачем з відповідача примусово та безпідставно стягнені кошти у сумі 229622,57 грн.. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.02.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Акцент Банк». Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26.03.2024 року суддю Київського районного суду м. Полтави, Миронець [PERSON] звільнено з посади судді у відставку, та згідно наказу голови суду від 26.03.2023 року №07-08/07/о.с., відраховано зі штату суду. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.03.2024 року справу прийнято до провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання свого представника не направив, попередньо звернувся до суду із заявою про проведення розгляду справи за відсутності їх представника. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа АТ «Акцент Банк» свого представника у судове засідання не направили, були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що 21.02.2022 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг і погодився з умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «монобанк». Відповідно до п.1 анкети-заяви підписанням цієї анкети-заяви клієнт просить банк відкрити йому поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму зазначену в мобільному додатку. Обставини справи свідчать про досягнення мети укладення договору про надання банківських послуг з боку клієнта, оскільки він з дати укладення ним правочину 21 лютого 2022 року користувався послугами банку, зокрема використовуючи платіжну картку. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2023 року, справа №552/6622/22,залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду, у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів відмовлено. Також даним\~рішенням встановлено,\~що 19.08.2022\~року позивач\~зі свого\~рахунку ініціював\~6\~грошових переказів\~на платіжні\~картки АТ«А-Банк»,\~а саме:\~на суму\~24999,99\~гривень ,8000\~гривень,\~28000\~гривень,\~24999,99\~гривень,\~28000\~гривень,\~24999,99\~гривень.\~Також 20.08.2022\~року позивач\~зі свого\~рахунку ініціював\~4\~грошових перекази\~на платіжні\~картки АТ\~«А-Банк»,\~а саме\~на суму\~29500\~гривень (три\~платежі)\~та один\~на суму\~5500\~гривень.\~Дані перекази\~успішно були\~зараховані на\~картки у\~АТ «А-Банк»,\~отже банк\~списав суми\~ініційованих операцій\~з рахунку\~платіжної картки\~ [PERSON] ..\~Отже,\~судом встановлено,\~що перерахування\~вищевказаних грошових\~коштів за\~10-ма\~переказами на\~загальну суму\~232999,97\~гривень були\~ініційовані клієнтом,\~а банком\~було проведено\~та перераховано\~кошти отримувачам,\~яких особисто\~зазначив позивач.\~Доказів того,що\~отримувачі,\~яких вказав\~позивач, кошти не отримали суду не надано. Згідно відповіді АТ «А Банк» від 08.08.2024 року №20.1.0.0.0/7-20240806/1426 встановлено, що АТ «А Банк» не отримував грошові кошти від імені [PERSON] за період з 19.08.2022 по 30.08.2022 для здійснення платежів. Статтею 204 ЦК України\~визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст.628,\~629\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2\~ст. 638 ЦК України\~договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац другий ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно зі\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України \~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 546\~та ст. 549\~ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). За змістом\~статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.1056-1\~ЦК України\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. Посилання відповідача про те, що кошти не надійшли на рахунки отримувачів, а тому безпідставно стягуються з нього не заслуговують на увагу, адже рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.11.2023 року, по справі №552/6622/22, встановлено, що клієнтом були ініційовані перекази коштів на загальну суму 232999,97 гривень, а банком було проведено та перераховано кошти отримувачам. Отже, у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання [PERSON] за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21.02.2022 року своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 19.09.2023 року становить 277896,28 грн., з яких: 277896,28 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання\~банківських послуг\~«Monobank»\~від 21.02.2022 року в розмірі 277896,28 грн.. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~сплачений позивачем судовий збір в сумі 2684 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved