Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.02.2001 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №68. Від подружнього життя малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Оскільки їх сім`я з відповідачем остаточно розпалась, а відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Протягом останніх трьох років сумісного життя між нею та [PERSON] було відсутнє взаєморозуміння, через що відбувались конфлікти і сварки. Вони неодноразово припиняли подружні відносини і відновлювали їх заради сина, який на даний час є повнолітнім. В січні 2006 року вони остаточно припинили сумісне проживання і з цього часу проживають окремо. З 2020 року вона знаходиться в фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком і хоче зареєструвати з ним шлюб. Їх сім`я з відповідачем давно розпалась, за викладених обставин примирення між ними не міжливе, і вона бажає розірвати шлюб. Подальше спільне їх з відповідачем спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх з відповідачем інтересам. Майновий спір між ними відсутній. На підставі викладеного просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в котрій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надав, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів та за згоди позивача постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис №68 від 16 лютого 2001 року та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяви виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved