Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини та просила ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь 58 800 грн. додаткових витрат на навчання. В обґрунтування позову зазначила, що 19 березня 1999 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Залізничного району міста Києва, актовий запис №150. На підставі Рішення Голосіївського районного суду міста Києва про розірвання шлюбу, 11 липня 2006 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис за № 545 від 04 липня 2006 року. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Позивача неодноразово зверталася до суду із позовами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яка не досягла повноліття. В той же час позивачка зазначає, їх з відповідачем дочка, [PERSON] , навчалась у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка з 2017 по 2021 роки. Згідно договору про надання освітніх послуг № 3074 від 10.08.2017 становить 117 600.00 (сто сімнадцять тисяч шістсот) гривень за 2017-2021 учбові роки. За всі учбові роки позивачкою було сплачено відповідно 117 600.00 (сто сімнадцять тисяч шістсот) гривень. Відповідно до довідки Київського національного університету імені Т.Г.Шевченка кошти за навчання студентки [PERSON] за період надійшли в загальній сумі 117 600 (сто сімнадцять тисяч шістсот) гривень. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягнення 50%від даної суми. У судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у жодне з призначених засідань не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд вживав всіх передбачених процесуальним законом заходів щодо повідомлення відповідача. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 19 березня 1999 року між сторонами даної справи був укладений шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Залізничного району міста Києва, актовий запис №150. На підставі Рішення Голосіївського районного суду міста Києва про розірвання шлюбу, 11 липня 2006 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис за № 545 від 04 липня 2006 року. Від даного шлюбу у позивачки та відповідача народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що позивача неодноразово зверталася до суду із позовами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яка не досягла повноліття. Як вбачаться з матеріалів справи дочка позивачки та відповідача, [PERSON] , навчалась у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка з 2017 по 2021 роки. Згідно договору про надання освітніх послуг № 3074 від 10.08.2017 становить 117 600.00 (сто сімнадцять тисяч шістсот) гривень за 2017-2021 учбові роки. За всі учбові роки позивачкою було сплачено відповідно 117 600.00 (сто сімнадцять тисяч шістсот) гривень. Згідно довідки Київського національного університету імені Т.Г.Шевченка кошти за навчання студентки [PERSON] за період надійшли в загальній сумі 117 600 (сто сімнадцять тисяч шістсот) гривень. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання або у разі досягнення дочкою, сином віку двадцяти трьох років; право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, враховується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження навчального закладу тощо. Положення цієї глави 16 Сімейного кодексу України не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У випадку, коли повнолітні дочка, син потребують матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням до досягнення ними двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України щодо додаткових витрат на дитину, не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 СК України утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 766/12242/16-ц (провадження № 61-35731св18). Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути додаткові витрати на навчання дочки, яка досягла повноліття. Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на навчання слід відмовити з огляду на те, що обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дітей, що викликані особливими обставинами, не передбачений нормами Глави 16 СК України

Outcome: dismissed