Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала вищезазначена цивільна справа. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2024 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] ( [PERSON]) , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позбавлено [PERSON] ( [PERSON]) , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] (останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] та проживаючої за адресою: [ADDRESS] ) судовий збір в сумі 1211,20 грн. 25 жовтня 2024 року до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в якій просить винести додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 46000,00 грн та стягнення судового збору в розмірі 2422,80 грн. Враховуючи п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України судом було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Учасники справи в судове засідання по розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати не з`явились, повідомлялись належним чином. Від представника позивача та представника третьої особи надійшли заяви про розгляд у їх відсутності. Стаття 270 ЦПК України, регламентує, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи приписи ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторін або інших учасників справи в судове засідання, суд дійшов висновку про можливість розглянути заяву без відсутніх учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на таке. Судом установлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2024 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] ( [PERSON]) , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] (останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] та проживаючої за адресою: [ADDRESS] ) судовий збір в сумі 1211,20 грн. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача [PERSON] в суді здійснював адвокат Андрійцов М.В., що підтверджується угодою про надання правової допомоги № 27/05/24 від 27.05.2024, додатковою угодою № 1 до угоди про надання правової допомоги від 27.05.2024 № 27/05/24, актом приймання - передачі наданих послуг від 12.10.2024. Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15ц (провадження № 14-382цс19), від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 19 листопада 2021 року у справі №752/16038/19 (провадження № 61-7905св21). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 46000,00 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат. Оскільки перевіряючи детальний опис виконаних робіт наданий представником позивача з матеріалами справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи та участю адвоката в судових засіданнях. Суд враховує, що дана справа не відноситься до складних справ, однак бере до уваги обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру. Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до розміру 10000,00 грн, яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі. З урахуванням наведеного, заява представника позивача в цій частині підлягає частковому задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 2422, 80 грн, то суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01.01.2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн (Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік") та 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1211,20 грн. Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просила суд позбавити [PERSON] ( [PERSON]) , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Отже, позивач зверталась до суду з однією позовною вимогою за яку було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Крім того, заочним рішенням суду від 21.10.2024 було стягнуто з [PERSON] , [INFO] (останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] та проживаючої за адресою: [ADDRESS] ) судовий збір в сумі 1211,20 грн. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 2422,80 грн. З урахуванням наведеного, заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial