Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що 16.01.2020\~року між\~сторонами було укладено кредитний договір № 2001520848102, за умовами якого відповідачу було видано кредит в розмірі 20000,00 грн., який пізніше було збільшено до 47999,85 грн. Згідно з пунктом 4.3.6.4 частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19 Розділу ІІ договору клієнт протягом 30 календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість станом на 01.02.2024 року в розмірі 89853,85 грн., з якої: 47999,85 грн. заборгованість за кредитом; 41854,00 грн. заборгованість за процентами. Позивачем направлялась письмова вимога відповідачу, проте у наданий строк заборгованість погашена не була. З огляду на викладене, Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з цим позовом. Ухвалою суду\~від 17.09.2024\~року заяву\~відповідача було\~задоволено,\~скасовано заочне\~рішення Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 10.06.2024\~року у\~справі № 127/9221/24 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася, протее в позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Разом з\~тим,\~у заяві\~про перегляд\~заочного рішення [PERSON] було висловлено заперечення щодо позовних вимог, згідно з якими він їх не визнає. Відповідачем не визнається обставина, яка позивачем не доведена належними та допустимими доказами, узгодження у встановленій законом формі істотних умов кредитного договору щодо строку повернення кредиту, порядку сплати та розміру відсотків, неустойки, комісії тощо. Дійсно 15.01.2020 року ним було підписано заяву №2001520848102 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій зазначено, що підписанням цієї заяви він приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті банку. У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Проте банком заявлена вимога про стягнення процентів. Позивач обгрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку та витяг з Тарифів, як невід`ємні частини кредитного договору. Разом з тим, позивачем не надано доказів, що саме цей витяг з Умов, розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву. Підписана ж Заява містить лише анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних умов кредитування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни. Тому до вказаних правовідносин не можна застосовувати правила ч.1 ст. 634 ЦК України. Також не можна розцінювати як погодження умов кредитного договору також і інформацію, зазначену в Паспорті споживчого кредитування, оскільки це лише довідка про умови кредитування, яка не є складовою кредитного договору. Відповідач також не визнає розмір заборгованості так, як Заява не містить домовленості про строки здійснення періодичних платежів за кредитом та сплату відсотків. Розрахунок заборгованості не є належним доказом видачі та отримання кредиту, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості. Крім того, розрахунок позивача не містить відомостей щодо розміру заборгованості за кредитом на який нараховуються проценти, а також щодо розміру процентної ставки відповідно до якого визначено заборгованість за процентами, що підлягала сплаті, що робить неможливим перевірку правильності відображених нарахувань та свідчать про безпідставність цього розрахунку. Щодо виписки по картковому рахунку, то вона, на думку відповідача, є неналежним доказом щодо його заборгованості, оскільки не містить всіх необхідних реквізитів первинного документу. З роздруківки вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами в період з 15.01.2020 року та погашав заборгованість, за рахунок чого здійснювалось автоматичне списання коштів на погашення процентів та тіла кредиту. Також з розрахунку вбачається, що з лютого 2020 року відбулось погашення нарахованих відсотків за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, що свідчить про безпідставність вимог в цій частині. З розрахунку вбачається, що станом на 18.03.2024 року [PERSON] було внесено на рахунок всього 867975,33 грн., а сума витрат становить 903349,80 грн. Враховуючи обгрунтовану вище відсутність підстав для покладення обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, суми, які банком були розподілені на погашення цієї складової заборгованості підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Таким чином, станом на 18.03.2024 року з 16.01.2020 року позичальником витрачено, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 35374,47 грн. Просив відмовити повністю в позові АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 15.01.2020\~року між\~сторонами було\~підписано Паспорт\~споживчого кредиту,\~якиймістять\~відомості про\~розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, проте він не є невід`ємною частиною договору та умови були актуальними до 15.01.2020 року (а.с.\~14).Також\~Паспорт не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Судом встановлено,\~що 16.01.2020\~року [PERSON] підписав Заяву\~№ 2001520848102\~на приєднання\~до Договору\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб, чим підтвердив\~прийняття Публічної\~пропозиції АТ «ПУМБ»\~на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщених на сайті АТ «ПУМБ» (а. с. 13 на звороті). До матеріалів\~позовної заяви\~долучено Публічну\~пропозицію АТ\~«ПУМБ» на\~укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що дійсна з 12.06.2019 року (а.с. 16-30), проте суд її не приймає до уваги з наступних підстав. Так,\~матеріали справи\~не містять\~підтверджень,\~що саме\~цю Публічну\~пропозицію розумів\~відповідач,\~ознайомився і\~погодився з\~нею,\~підписуючи Заяву на приєднання\~до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Надана позивачем Публічна пропозиція належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. За таких\~обставин,\~відсутність у Заяві домовленості\~сторін про\~строк повернення\~кредиту,\~подана банком Публічна пропозиція не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до умов Заяви, відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку. Просив банк встановити на його поточний рахунок, у гривнях, відкритий за цією заявою кредитний ліміт у сумі 20000,00 грн. Розрахунокий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКВО в залежності від типу кредитної карти. Реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісія та інші платежі) 12577,58 грн. Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо розміру річної процентної ставки за користування кредитними коштами та інші істотні умови (розрахунковий день, платіжний день) були погоджені з відповідачем в момент укладення договору. Тобто, такі позовні вимоги Банку як стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими за простроченим тілом кредиту ґрунтуються на підставах саме узгодженої між сторонами умови, викладеної у Заяві, в зв`язку з чим вимога в частині стягнення заборгованості за процентами є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згодом, 16.03.2022 року кредитний ліміт для відповідача було збільшено до 47999,85 грн. (а.с. 33). Виконання Банком\~свого обов`язку\~з перерахування [PERSON] \~кредитних коштів\~доведено перед\~судом випискою з особового рахунку (а.с. 38-69). Відповідно до\~розрахунків заборгованості\~за кредитним\~договором № 2001520848102\~та виписки\~особового рахунку [PERSON] , відповідач із березня 2020\~року не виконує\~своїх зобов`язань\~зі сплати\~позивачу щомісячних\~платежів і\~станом на\~01.02.2024\~року має\~загальну заборгованість\~за кредитом\~в сумі\~89853,85 грн.,\~яка склаладється\~з: 47999,85\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом,\~41854,00\~грн.\~-\~заборгованість за процентами (а.с. 33-37, 38-69). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У постанові\~Верховного Суду\~від 23\~грудня 2019\~року у\~справі №\~572/1169/17\~(провадження\~№ 61-684св18)\~вказано,\~що у\~переважній більшості\~випадків застосування\~конструкції договору\~приєднання його\~умови розробляє\~підприємець (в\~даному випадку\~АТ «Перший\~Український Міжнародний\~Банк»).\~Оскільки умови\~договорів приєднання\~розробляються банком,\~тому повинні\~бути зрозумілі\~усім споживачам\~і доведені\~до їх\~відома,\~у зв`язку\~із чим\~банк має\~підтвердити,\~що на\~час укладення\~відповідного договору\~діяли саме\~ці умови,\~а не\~інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином,\~оскільки відповідачем [PERSON] \~підписано заяву\~№ 2001520848102\~про приєднання\~до договору\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб та\~паспорт споживчого кредиту,\~які містять\~відомості про\~розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, то сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, тощо. Вказаним вище спростовуються доводи відповідача про те, що банк не дотримався вимог, щодо узгодження зі споживачем умов кредитного договору. Слід зазначити,\~що кредитний\~договір у\~встановленому законом\~порядку відповідачем\~не оспорювався\~та не\~визнавався недійсним. [PERSON] \~ обставини підписання кредитного договору не заперечуються. Посилання відповідача на те, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позові, а отже не є належним доказом заборгованості, суд розцінює критично. Так, з наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] \~ перед АТ\~«ПУМБ» за\~кредитним договором\~№ 2001520848102\~ від 16.01.2020\~року вбачається,\~що станом на\~01.02.2024\~року наявна\~заборгованість по\~сумі кредиту у\~розмірі 47999,85\~грн.,\~заборгованість по\~процентам 41854,00 грн. (а.с. 33-36). Так,\~з виписки\~по особовому рахунку\~відповідача вбачається,\~що останній\~користувався грошовими\~коштами:\~знімав готівкові\~кошти, оплачував товари\~та послуги\~та,\~зокрема,\~частково погашав\~заборгованість за\~кредитним договором (а.с. 37-69). У постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц Верховний Суд також вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Отже, надані позивачем розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача, є належними та допустимими доказами в справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитом, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так суми сплачених щомісячних процентів. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості відповідачем не надано. Судом досліджено наданий позивачем розрахунок заборгованості у взаємозв`язку з випискою по рахунку. Відповідачем наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 01.02.2024 року позивачем направлено\~відповідачу вимогу\~про необхідність сплати заборгованості за договором протягом 30 днів з моменту отримання цього листа (а.с. 31, 32), але останній заборгованість не сплатив. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, АТ «ПУМБ»\~направивши на\~адресу позичальника [PERSON] досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України,\~змінило строк виконання кредитного договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором на загальну суму 89853,85 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved