Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про заборону передавати майнові права інтелектуальної власності, визнання заяви недійсною. Свої вимоги мотивує тим, що 24 квітня 2014 року було укладено Авторський договір № 1 про повну передачу (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на твір. Відповідно до цього договору майнові права на твір Збірка творів образотворчого мистецтва «Комплект ескізів графічних творів «[INFO]» автора [PERSON] повністю передаються (відчужуються) [PERSON] . Рішенням Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» Авторський договір № 1 від 24 квітня 2014 року зареєстровано за № 6821 від 23 червня 2023 року. [PERSON] є власником товарного знаку «[INFO]» за свідоцтвом Республіки Казахстан № [NUMBER] . Зазначено, що позивачу стало відомо проте видачу заяви відповідачем про надання згоди на реєстрацію та використання у Республіці Казахстан на ім`я ТОВ «Global Wine Distribution» графічного зображення склянки KABUKI. Оскільки їй належить право на графічні твори «[INFO]», відповідач не мав права давати згоду на реєстрацію та використання етикетки. Просила суд ухвалити рішення, яким: - заборонити відповідачу у будь-який спосіб передавати (відчужувати) повністю чи частково майнові права інтелектуальної власності на «Комплект ескізів графічних творів «[INFO]» для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка, надавати будь-якій особі дозвіл на його використання, в тому числі на підставі ліцензійного договору, а також укладати з будь-якими особами будь-які інші договори щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності на зазначений твір; - визнати недійсною з моменту підписання заяву про надання згоди на реєстрацію та використання у Республіці Казахстан [INFO]» в якості товарного знаку, підписану [PERSON] на ім`я ТОВ «Global Wine Distribution» графічного зображення «[INFO]». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2023 року було відкрито спрощене позовне провадження в справі. Відповідач позовну заяву з додатками отримав (а.с. 36), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Авторський договір № 1 про повну передачу (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на твір (а.с. 8-15). Відповідно до цього договору майнові права на твір Збірка творів образотворчого мистецтва «Комплект ескізів графічних творів «[INFO]» автора [PERSON] повністю передаються (відчужуються) [PERSON] . Рішенням Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» Авторський договір № 1 від 24 квітня 2014 року зареєстровано за № 6821 від 23 червня 2023 року (а.с. 16). [PERSON] є власником товарного знаку «[INFO]» за свідоцтвом Республіки Казахстан № [NUMBER] . Нотаріально посвідченою заявою від 24 квітня 2019 року [PERSON] , власник товарного знаку «[INFO]» за свідоцтвом Республіки Казахстан № [NUMBER] надав згоду на реєстрацію та використання у Республіці Казахстан на ім`я ТОВ «Global Wine Distribution» наступних товарних знаків: Бутилка Kabuki (Кабукі) White Plum (Біла слива), Бутилка Kabuki (Кабукі) Red Plum (Слива американська), Бутилка Kabuki (Кабукі) Raspberry (Малина), Бутилка Kabuki (Кабукі) Cherry (Вишня) та Бутилка Kabuki (Кабукі) Peach & Grapefruit (Персик та грейпфрут) (а.с. 17-20). Позивач посилається на те, що оскільки їй належить право на графічні твори «[INFO]», відповідач не мав права давати згоду на реєстрацію та використання етикетки. Просить суд ухвалити рішення, яким: - заборонити відповідачу у будь-який спосіб передавати (відчужувати) повністю чи частково майнові права інтелектуальної власності на «Комплект ескізів графічних творів «[INFO]» для розробки знаку для товарів та послуг або промислового зразка, надавати будь-якій особі дозвіл на його використання, в тому числі на підставі ліцензійного договору, а також укладати з будь-якими особами будь-які інші договори щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності на зазначений твір; - визнати недійсною з моменту підписання заяву про надання згоди на реєстрацію та використання у Республіці Казахстан [INFO]» в якості товарного знаку, підписану [PERSON] на ім`я ТОВ «Global Wine Distribution» графічного зображення «[INFO]». Частинами 1-3 ст. 433 ЦК України передбачено, що об`єктами авторського права є твори. Твори є об`єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження. Авторське право не поширюється на ідеї, процеси, методи діяльності або математичні концепції як такі. Вбачається, що позивач є власником майнового права на твір Збірка творів образотворчого мистецтва «Комплект ескізів графічних творів «[INFO]». Відповідно до ст. 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Частиною 1 ст. 494 ЦК України передбачено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. [PERSON] є власником товарного знаку «[INFO]» за свідоцтвом Республіки Казахстан № [NUMBER] . З тексту нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 24 квітня 2019 року вбачається, що останній як власник товарного знаку «[INFO]» за свідоцтвом Республіки Казахстан № [NUMBER] надав згоду на реєстрацію та використання у Республіці Казахстан на ім`я ТОВ «Global Wine Distribution» наступних товарних знаків: Бутилка Kabuki (Кабукі) White Plum (Біла слива), Бутилка Kabuki (Кабукі) Red Plum (Слива американська), Бутилка Kabuki (Кабукі) Raspberry (Малина) , Бутилка Kabuki (Кабукі) Cherry (Вишня) та Бутилка Kabuki (Кабукі) Peach & Grapefruit (Персик та грейпфрут). Вбачається, що відповідач не давав дозвіл на реєстрацію та використання твору Збірка творів образотворчого мистецтва «Комплект ескізів графічних творів «[INFO]», що належить на праві власності позивачу. Відповідачем було надано дозвіл на використання товарних знаків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Разом з тим, відповідач не порушував прав позивача, оскільки надав дозвіл на використання товарних знаків, а не на використання належного позивачу твору. За таких обставин, у позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Вбачається, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що належний їй твір Збірка творів образотворчого мистецтва «Комплект ескізів графічних творів «[INFO]» є ідентичним з товарними знаками, на які відповідач надав дозвіл на їх використання. За таких обставин, вимоги позивача про заборону відповідачу у будь-який спосіб передавати (відчужувати) повністю чи частково майнові права інтелектуальної власності на «Комплект ескізів графічних творів «[INFO]», надавати будь-якій особі дозвіл на його використання, в тому числі на підставі ліцензійного договору, а також укладати з будь-якими особами будь-які інші договори щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності на зазначений твір не знайшли свого підтвердження належними доказами. У такому випадку, не підлягає задоволенню й вимога позивача про визнання недійсною заяви [PERSON] від 24 квітня 2019 року, оскільки ця заява не порушує прав позивача та не суперечить вимогам закону. Крім того, суд враховує, що оспорювана заява надана відповідачем за законодавством Республіки Казахстан та для реєстрації та використання товарного знаку в Республіці Казахстан. За таких обставин, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що оспорювана нею заява [PERSON] має ознаки недійсності. Таким чином, підстав для визнання заяви від 24 квітня 2019 року недійсною не вбачається. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed