Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що з 07.08.2004 року по 21 листопада 2011 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2011 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини спільне життя у них не склалося і вона припинила шлюбні відносини з відповідачем. 21.1.2019 року вона зареєструвала шлюб і змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 119876,00 грн. станом на 01.08.2023р. Тобто відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів. Батько дитини з донькою не мешкає, матеріально не утримує доньку, не цікавиться про станом її здоров`я, не спілкується з нею, не приймає участі у її житті. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що виражається, зокрема, у тому що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з донькою взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Таким чином, батько свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання своєї дитини. З цих підстав просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Повноважний представник Служби у справах дітей Грушівської сільської ради Апостолівського району в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Повноважний представник Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Буряк А.С. в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину іі дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний тa моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 серпня 2004 року між позивачкою та відповідачем виконкомом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] малолітньої [PERSON] , [INFO] , батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.7). Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (справа №2-2411/11) від 21.11.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 серпня 2004 року Ленінською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №08, розірвано (а.с.8). Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 21 грудня 2019 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.9). Згідно довідки №28 від 05.07.2023 року, виданого керівником ОСББ «ЛІДЕР 55», за адресою - [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно характеристики керуючого ОСББ «ЛІДЕР 55», [PERSON] мешкає за адресою - [ADDRESS] з 2010 року. За час мешкання скарг та нарікань від сусідів на неї не надходило, громадський порядок не порушує. Комунікабельна, чуйна, ввічлива, без шкідливих звичок. Приймає участь в суспільному житті будинку (а.с.11). Згідно довідки сімейного лікаря «Про здоров`я» від 06.07.2023 року, розвиток дитини [PERSON] , [INFO] відповідає віку, на обліку стосовно хронічних хвороб не перебуває, щеплення зроблені згідно календаря вакцинації. Комунікація щодо здоров`я дитини, виклику лікаря, відвідувань відбувається через матір [PERSON] або вітчима [PERSON] , які з особливою увагою ставляться до здоров`я доньки, часто телефонують лікарю з метою надання їм консультацій. На прийом до лікаря дитина завжди приходить разом з матір`ю [PERSON] або вітчимом [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки Нікопольського ліцею №8 Нікопольської міської ради №1/63 від 05.07.2023р., батько дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] контакту з ліцеєм не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. На виклики до ліцею приходила мати [PERSON] (а.с.15). Згідно службової характеристики на [PERSON] , за час служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції та безпосередньо на посаді інспектора сектору адміністративної практики Нікопольського РУП зарекомендувала себе з позивного боку, як кваліфікований, дисциплінований, професійно грамотний працівник. Велику увагу приділяє навчанню та вихованню молодих працівників. Вірно розуміє проблеми, які виникають при виконанні службових обов`язків і має досвід їх практичного вирішення. При вирішенні службових питань проявляє принциповість та наполегливість. В складних ситуаціях може зосередитися на головному, прийняти правильне рішення (а.с.16). Згідно заяви [PERSON] від 07.07.2023 року, засвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П., який відмовляється від утримання та виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки (а.с.17). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданого державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, станом на 01.08.2023 року загальна заборгованість за [PERSON] становить 119876 грн. (а.с.18-19). Відповідно до виконавчого листа, виданого 11.10.2010 року по справі №2-4716/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 20 липня 2010 року і до повноліття. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 31.01.2028 року (а.с.20). Згідно довідки №714 від 12.02.2020 року про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с.23). Згідно копії паспорта Серії [NUMBER] , [PERSON] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] (а.с.24). Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно висновку виконкому Грушівської сільської ради, від 18.09.2024 року №56 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , служба вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] (а.с.76). На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідачі не виконують покладених на них ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я свого малолітнього сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, відповідачі є асоціальними батьками з алкогольною залежністю, постійного місця роботи не мають, в Центрі зайнятості на обліку не перебувають, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не створюють умов для отримання ним освіти, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дитини. Суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством та приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення їх батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved