Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 02.05.2024 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого вказує, що квартира [ADDRESS] належала на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.03.1995 року: [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частина; [PERSON] 1/4 частина та третій особі по справі - [PERSON] 1/4 частина квартири. [PERSON] померла [INFO] та після її смерті [PERSON] успадкувала належну їй 1/4 частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 05.01.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. за реєстровим № 48. Тобто, на даний час власниками квартири [ADDRESS] є: - позивач [PERSON] 2/4 частини квартири; - третя особа по справі - [PERSON] 1/4 частина квартири; - [PERSON] 1/4 частина квартири. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2008 р. [PERSON] 24.10.2002 склала заповіт, посвідчений виконкомом Письменської селищної ради Василівського району Дніпропетровської області за №412, відповідно якого належну їй земельну ділянку, що розташована на території Письменської селищної ради, заповіла [PERSON] . [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради від 20.12.2012р., хоча фактично, за цією адресою вона прожила лише декілька місяців, адже її дочка [PERSON] часто виїжджала на заробітки за кордон та за матір`ю доглядати не могла, а через похилий вік [PERSON] не могла сама себе забезпечувати їй був потрібний сторонній догляд. Тому, за згодою [PERSON] , на початку 2006 року позивач забрала [PERSON] проживати до себе в квартиру [ADDRESS] , де доглядала за нею та постійно проживала разом з нею до дня її смерті [INFO] , жодні інші особи разом з нею на день її смерті не проживали. Нотаріус роз`яснив, що якщо позивач і проживала разом зі спадкодавцем до дня її смерті вона вважається такою, що спадщину прийняла, а особи, які хоча й були зареєстровані разом зі спадкодавцем за однією адресою, але не проживали з ним є такими, що спадщину не прийняли. Проте, коли позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право нас спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, а після [PERSON] спадкоємцем яка прийняла спадщину є її донька [PERSON] , яка була зареєстрована з померлою за однією адресою на день її смерті. Тому, позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права в позасудовому порядку та вимушена звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх спадкових прав. У зв`язку з наведеними обставинами, позивач просить суд: - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 14.05.2024 суддя відкрив загальне позовне провадження у справі та призначив підготовче судове засідання. 17.09.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Бардаченко Д.В. підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бабенко О.А. позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, та просив суд розглядати справу за його відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Квартира [ADDRESS] належала на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 15.03.1995 року: [PERSON] 1/4 частка; [PERSON] 1/4 частина; [PERSON] 1/4 частина та третій особі по справі - [PERSON] 1/4 частина квартири. [PERSON] померла [INFO] та після її смерті [PERSON] успадкувала належну їй 1/4 частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого 05.01.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. за реєстровим № 48. Тобто, на даний час власниками квартири [ADDRESS] є: - позивач [PERSON] 2/4 частини квартири; - третя особа по справі - [PERSON] 1/4 частина квартири; - [PERSON] 1/4 частина квартири. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2008 р. [PERSON] 24.10.2002 склала заповіт, посвідчений виконкомом Письменської селищної ради Василівського району Дніпропетровської області за №412, відповідно якого належну їй земельну ділянку, що розташована на території Письменської селищної ради, заповіла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. 24.07.2013 р. [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради від 20.12.2012р. [PERSON] з 2006 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю онукою [PERSON] , що підтверджується актом ОСББ «Героїв 93-ї бригади 27» про підтвердження фактичного місця проживання від 16.04.2024р. [PERSON] звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, щодо спадкування за законом, після померлої [INFO] бабусі [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Постановою від 25.04.2024 №518 нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно, після померлої [INFO] [PERSON] , на підставі ст.49 ЗУ «Про нотаріат», гл.13 Порядку вчинення нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачки [PERSON] Проживає за адресою: [ADDRESS] . Також зазначає, що з 1983 року і до дня смерті, з нею проживала її бабуся [PERSON] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 у справі № 484/747/17, виклав правову позицію відповідно до якої зазначив, що за змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. Аналогічно й реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 по справі №404/2163/16-ц. Відповідно до правової позиції викладеної в ухвалі ВССУ від 03.11.2010 провадження № 6-7165св09, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 24.01.2011 провадження №6-2064св10, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, то прийняв спадщину, а не інше реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 та ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України: «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини». Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позивача, суд прийшов до висновку, що вимоги позову законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права в позасудовому порядку, та реалізувати своє право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо спадкування за законом у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Позивач [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/4 частини квартири після смерті своєї бабусі [PERSON] , оскільки постійно проживала з нею з 2006 року за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання позивача разом з [PERSON] , також підтверджується актом ОСББ «Героїв 93-ї бригади 27» про підтвердження фактичного місця проживання від 16.04.2024р., а також поясненнями свідка [PERSON] . Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири.

Outcome: approved