Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із вказаним позовом про стягнення з [PERSON] 45644,67 грн. заборгованості. Позивачем надано суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки відповідачем сплачено заборгованість в повному розмірі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про відмову від позову підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Згідно ч. 2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Враховуючи відшкодування відповідачем шкоди в розмірі заявлених позовних вимог, заяви позивача про відмову від позову, суд приходить до висновку про прийняття заяви про відмову від позову та про закриття провадження у справі. Водночас, позивач у заяві просить повернути йому сплачений судовий збір, проте вказана вимога не може бути задоволена з наступних підстав. Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»). Відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Тобто, як встановлено з наведеного, у даній справі позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачкою вже після пред`явлення позову. Проте у поданій позивачем заяві про закриття провадження у справі не ставиться питання про присудження понесених ним у справі витрат з відповідачки, тобто не подано відповідну заяву, а взагалі просить їх повернути, що не відповідаю вимогам п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір». У такому випадку суд не має можливості вирішити питання про розподіл судових витрат, як то передбачено ч. 2. Ст. 255 ЦПК України. За таких обставин, в частині повернення судового збору позивачу заява про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial