Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

В вересні\~2024\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «КЕШ\~ТУ ГОУ»\~(далі\~ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ»)\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №196927 від 15.06.2021 року в сумі 10400,00 грн, судового збору у сумі 2422,40 грн, а також витрат на правничу допомогу, який згідно попереднього (орієнтованого) розрахунку складає 12922,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.06.2021 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №196927. 17.02.2022 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги за договором позики №196927 від 15.06.2021 року. Загальний розмір заборгованості, за яким ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право вимоги до [PERSON] та згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №196927 від 15.06.2021 року, станом на 21.05.2024 року становить 10400,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі 2000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в сумі 8400,00 грн. 01.10.2024 року представником позивача направлено до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з [PERSON] витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Таким чином, оскільки станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачкою не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитним договором №196927 від 15.06.2021 року, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 10400,00 грн за вищевказаним кредитним договором, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 06.09.2024 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності\~до положень\~ст.ст.\~223\~ч.\~4,\~280-284\~ЦПК України\~суд за\~згодою представника\~позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.06.2021 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №196927. Договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа з накладенням електронного підпису відповідачки. Підписавши вказаний договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена та повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства (п. 6.7.1. договору). Крім того\~підтвердила,\~що отримала\~від Товариства\~до укладення\~цього договору\~інформацію,\~зазначену в\~ч.\~2\~ст.\~12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг»(п. 6.8. договору). Пунктом 1.1. договору встановлено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, поворотності платності (далі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 14.07.2021 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами (п. 1.2. договору). Пунктом 1.3. договору визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Датою укладення договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (п. 1.6. договору). Відповідно до п. 2.3. договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Такі ж умови стосовно суми кредиту, строку кредиту, розміру щомісячного платежу, процентної ставки за кредитом, містяться у Додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №196927 від 15.06.2021 року. Кредитний договір укладено з відповідачем [PERSON] у електронній формі, Акцепт договору підписано шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «KL2146», що підтверджено довідкою про ідентифікацію. ТOB «Займер» виконало зобов`язання за укладеним договором, надавши відповідачу грошові кошти за договором в сумі 2000,00 грн. на відповідну платіжку картку позичальника, яка зазначена в договорі, а остання їх отримала, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» - технологічного оператора платіжних послуг про проведення транзакції надання кредиту №2987/005 від 20.05.2024 року, де в описі платежу зазначено видача кредиту згідно договору №196927. 17.02.2022 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право вимоги за договором позики №196927 від 15.06.2021 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №196927 від 15.06.2021 року у розмірі 10400,00 грн, з яких: 2000,00 грн залишок за тілом кредиту; 8400,00 грн. залишок по відсотках, що підтверджується також даними виписки з особового рахунка за кредитним договором №196927 про заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за період з 15.06.2021 року по 21.05.2024 року. 21.05.2024 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» направило на адресу відповідача вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором №196927 від 15.06.2021 року, в якій зазначено, що між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу, за яким відбулось відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором, а також інформацію про те, що у відповідача існує заборгованість за кредитним договором, яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити. Проте відомості щодо погашення в добровільному порядку вказаної суми заборгованості матеріали справи не містять. Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі ст. 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором №196927 від 15.06.2021 року, укладеним між ТОВ «Займер» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №196927 від 15.06.2021 року. Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов кредитного договору №196927 від 15.06.2021 року ТОВ «Займер» надало відповідачу кошти в сумі 2000,00 грн., а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними. Відповідач не надала жодних доказів належного виконання умов кредитного договору. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №196927 від 15.06.2021 року, укладеним між ТОВ «Займер» та відповідачем [PERSON] , в сумі 10400,00 грн., в тому числі: кредит 2000,00 грн. та проценти за користування кредитом 8400,00 грн. Щодо заявлених витрат на правничу допомогу. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, укладений між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С. В.; акт про отримання правової допомоги від 30.09.2024 року; рахунок №30.09.2024-83 від 30.09.2024 року; платіжна інструкція №32368 від 30.09.2024 року про оплату правничої допомоги в розмірі 10500,00 грн. В позовній заяві та акті про отримання правової допомоги від 30.09.2024 року наведений розрахунок витрат адвоката на надання правничої допомоги, з якого вбачається, що по даній справі були надані наступні послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості (2000,00 грн); складення та подання до суду позовної заяви, моніторинг, аналіз судової практики (5000,00 грн); інші клопотання (3000,00 грн) та канцелярські витрати (500,00 грн). При цьому, суд враховуює, що позовна заява до [PERSON] є однотипною, справа розглядалась без участі сторін, заявлений розмір витрат в 10500,00 грн є навіть більшим за кредитну заборгованість (10400,00 грн), а також, що зазначені канцелярські витрати в 500,00 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин, суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу завищеним, неспіврозмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому прийшов до висновку про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. Відповідно дост.141ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved