Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду з позовом, де третіми особами на стороні позивача виступають Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, Чернівецький міський центр соціальних служб Чернівецької міської ради про відібрання дитини від матері та стягнення аліментів, посилаючись на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживав разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що від Чернівецького міського центру соціальних служб Чернівецької міської ради неодноразово надходили повідомлення щодо родини [PERSON] , а саме: про наявність складних життєвих обставин, неналежні умови проживання для дитини, а також про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно її малолітнього сина [PERSON] . Таким чином, за інформацією міського центру соціальних служб було встановлено, що родина [PERSON] , яка має на вихованні та утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , перебуває під соціальним супроводом центру. В період з 24.11.2023 р. по 06.12.2023 р. фахівцями центру соціальних служб здійснено виїзди в родину. 28.11.2023 р. під час виїзду до родини [PERSON] було вирішено питання щодо поселення родини до обласної комунальної установи «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги» за адресою вул. Івана Підкови, 11, м. Чернівці, в зв`язку із неналежними та антисанітарними умовами проживання для всієї родини. Однак, під час виїзду в родину 06.12.2023 р. з?ясовано, що родина [PERSON] з 01.12.2023 р. не проживає в центрі соціально-психологічної допомоги. Як наслідок, було встановлено, що мати дитини перебуває в стані алкогольного сп`яніння та знаходиться за адресою постійного місця проживання [ADDRESS] , зі своїм малолітнім сином [PERSON] , який повідомив про те, що з 04.12.2023 р. не ходить до школи. В подальшому, адміністрація Чернівецької міської гімназії № 6 «Берегиня» Чернівецької міської ради повідомила про те, що дитина з 04.12.2023 р. по 06.12.2023 р. до школи не приходить, мати причину відсутності не повідомляла. Крім цього, варто зауважити, що працівниками поліції неодноразово було складено адміністративні протоколи відносно [PERSON] за адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто за неналежне виконання батьками або особами, що їх заміняють своїх батьківських обов?язків. Враховуючи безпосередню загрозу життю та здоров?ю дитини, за адресою зареєстрованого актичного місця проживання [PERSON] виїхали працівники служби правах дітей ЧМР та на підставі акта проведення оцінки рівня безпеки ини від 15.02.2024 р. малолітнього [PERSON] , [INFO] , поміщено до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня» з метою повного та всебічного обстеження дитини. Наказом служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 20.02.2024 р. № 2/13, [PERSON] взято на облік, як такого, що опинився в складних життєвих гавинах, у зв`язку з неналежним виконанням матір?ю своїх батьківських обов?язків. В подальшому, працівниками служби у справах дітей Чернівецької міської ради спільно з працівниками Чернівецького міського центру соціальних служб та працівниками поліції неодноразово проводились бесіди з [PERSON] щодо належного виконання своїх батьківських обов?язків; щодо необхідності створення відповідних умов проживання для дитини; щодо необхідності звернутися до служби у справах дітей міської ради із заявою про повернення малолітнього сина на виховання, тощо. Однак, мати дитини часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння й надалі не приділяє належну увагу вихованню сина. Як зазначено в характеристиці [PERSON] , [INFO] , наданою Чернівецькою гімназією № 6 «Берегиня», [PERSON] не має в квартирі власного робочого та спального місця. В квартирі антисанітарія та все завалено розкиданими речами. Не забезпечений хлопець і канцелярським приладдям, спортивною формою, змінним взуттям та всім, що потрібно для успішної організації освітнього процесу. Мама не має телефону та не співпрацює із класним керівником, не цікавиться навчанням сина. Мати не має впливу на [PERSON] . Невідвідування закладу освіти пояснює тим, що син цілу ніч грає ігри в мобільних додатках, а вранці не може прокинутися. По завершенню повного та всебічного обстеження дитини в лікарні, [PERSON] , [INFO] , влаштовано на виховання та повне державне утримання в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, на підставі направлення (путівки) на влаштування дитини до Центру від 22.02.2024 p. № 4. Як вбачається з листа комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня» від 29.02.2024 р., за час перебування в педіатричному відділенні № 2 з 15.02.2024 р. по 22.02.2024 р. дитини [PERSON] на обстеженні та лікуванні, мати жодного разу не навідувала свою дитину, станом здоров`я не цікавилась, матеріального забезпечення не було. Враховуючи зазначену вище інформацію на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету ЧМР 21.02.2024 р. було прийнято рішення про недоцільність повернення малолітнього [PERSON] на виховання в сім`ю до матері, оскільки мати не звернулась до служби у справах дітей ЧМР із заявою щодо повернення сина на виховання, відповідно не було зібрано всіх необхідних для цього документів, а також не було створено належних умов проживання дитини, необхідних для його нормального розвитку та виховання. Крім цього було прийнято рішення про підготовку проєкту рішення про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] . Підсумовуючи та аналізуючи зазначене вище, доцільність відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав підтверджується та регламентується рішенням виконавчого комітету ЧМР та відповідним висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради від 12.03.2024 р. № 152/5, які додаються до позовної заяви. Згодом, за інформацією Чернівецького міського центру соціальних служб ЧМР було встановлено, що під час виїзду працівників центру до родини [PERSON] 01.03.2024 р. умови проживання в родині не покращились, родина і надалі не дотримується правил пожежної безпеки, на зауваження працівників центру не реагують. 14.03.2024 р. здійснено повторний виїзд до родини [PERSON] та проведено оцінку потреб сім?ї, в результаті чого з?ясовано, що умови проживання не покращились, брудно, кімнати і надалі захаращені речами. [PERSON] не працює, систематично зловживає алкогольними напоями. Крім цього, за час перебування сина в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, в період з 14.03.2024 р. по 11.04.2024 р. мати дитини жодного разу його не відвідувала. З метою отримання актуальної інформації щодо відвідування матір`ю дитини, стало відомо, що мати відвідувала сина 11.03.2024 р. та з тих пір більше не навідувала. На основі викладеного, позивач просить суд відібрати малолітню дитину -\~ [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, та стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видив заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, враховуючи інфляційні показники. Ухвалою судді Садігрського районного суду м. Чернівці від 15 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав суду висновок щодо доцільності повернення дитини в сім`ю, відповідно до якого служба у справах дітей ЧМР вважає за доцільне повернення [PERSON] , [INFO] в сім`ю до батька [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] . Третя особа по справі представник (ЧМЦСС) [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання по справі жодного разу не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про його відкладення не подавала, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутність та ухвалити заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , народилася [INFO] , його матір`ю згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] є [PERSON] , а батьком зазначений [PERSON] . Відповідно до повідомлення ЧМЦСС від 27.10.2023 р. вчабається, що при неодноразових виїздах працівників Центру в родину [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено, що мати дитини перебуває в лікарні, дитина продовжує проживати з бабусею, яка не дотримується санітарно-гігієнічних норм в будинку. Відповідно до повідомлення ЧМЦСС від 24.11.2023 р. вчабається, що при неодноразових виїздах працівників Центру в родину [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено, що мати дитини виписана з лікарні, вдома не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, дитина з 21.11.2023 р. по 24.11.2023 р. не відвідує навчальний заклад, мати причину не повідомляє. Відповідно до листа ЧРУП в Чернівецькій області від 05.12.2023 р. спрямованого до начальника служби у справах\~ дітей ЧМР [PERSON] вбачається, що відносно [PERSON] , [INFO] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків.\~ Відповідно до повідомлення ЧМЦСС від 06.12.2023 р. вчабається, що при неодноразових виїздах з 24.11.2023 по 06.12.2023 р. працівників Центру в родину [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено, що мати дитини перебуває у стані алкогольного сп`яніння, дитина з 04.12.2023 р. по 06.12.2023 р. не відвідує навчальний заклад, мати причину відсутності не повідомляє. Відповідно до повідомлення ЧМЦСС від 23.01.2024 р. вчабається, що в період виїздів з 06.12.2023 по 21.01.2024 р. працівників Центру в родину [PERSON] за адресою [ADDRESS] встановлено, що мати дитини перебуває у стані алкогольного сп`яніння, в будинку брудно, умови проживання дитини не покращились. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 13.02.2024 року працівниками служби у справах дітей було здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено, що для виховання розвитку та проживання дитини створено належні умови, в квартирі брудно, розкидані речі, дитина хвора, неохайна, не забезпечена харчуванням. Згідно з наказом служби у справах дітей Чернівецької міської ради №2/13 від 20.02.2024 р., малолітнього [PERSON] , [INFO] , взяьт на облік, як дитину, що перебуває в складних життєвих обставинах у зв`зку з неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`зків. Як вбачається із характеристики директора Чернівецької гімназії № 6 «Берегиня» від 20.11.2023 року на учня 7 класу [PERSON] , вбачається, що останній навчальний заклад відвідує несистематично. Характеризується, як учень, посередньо. До вчителів відноситься з неповагою, домашні завдання не виконує, використовує у повсякденному спілкуванні нецензурну лексику. Мати дитиною не займається та впливу на нього не має. Проживає з матір`ю, братом та бабусею в антисанітарних умовах.\~\~ 21.02.2024 року Службою у справах дітей ЧМР було складено висновок №1/367 про недоцільність повернення дитини в сім`ю до матері. Питання повернення малолітнього [PERSON] на виховання в сім`ю до матері було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 21.02.2024 р., на якому було прийнято рішення про недоцільність повернення дитини в сім`ю, у зв`язку із тим, що 15.02.2024 р. було проведено оцінку рівня безпеки дитини та виявлено небезпечні умови\~ проживання малолітнього [PERSON] . Як наслідок, [PERSON] було вилучено та поміщено до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня» на підставі акта проведення оцінки рівня безпеки дитини від 15.02.2024 р. Крім цього встановлено, що мати дитини [PERSON] часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Умови проживання в родині не покращились. Мати не приділяє належну увагу вихованню сина, в квартирі антисанітарія, у [PERSON] немає вланого робочого та спального місця. Враховуючи вищеописане прийняо рішення про недоцільність повернення дитини матері на виховання, а також про підготовку проєкту рішення про доцільність відідбрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Як вбачається з листів Чернівецького міського центру соціальних служб Чернівецької міської ради від 18.03.2024 р. та 12.04.2023 року фахівцями Центру здійснено виїзд на адресу відповідачки та з`ясовано, що умови проживання дитини та неналежна поведіка матері по відношенню до виховання [PERSON] не змінилась на краще. Відповідно до витягу із рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №152/5 від 12.03.2024 року про надання висновку органу опіки та піклування щодо доцільності відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав (а.с.48), виконком ЧМР вирішив надати до суду висновок про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. 12.03.2024 року Органом опіки та піклування ЧМР було складено висновок, відповідно до якого з метою соціального захисту малолітнього [PERSON] , [INFO] Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав. У відповідності до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері і батька дитини, грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Положеннями частини першої статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. ЄСПЛ у пункті 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання належним чином своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини. Окрім того, суд враховує, що відповідач не довела належними доказами, що змінила своє ставлення до дитини, та в змозі забезпечити малолітній дитині належні умови для проживання та утримання. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вважає, що оскільки відповідачка [PERSON] не належним чином займається вихованням своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, систематично вживає алкогольні напої, не піклується про здоров`я та нормальний фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного та гігієнічного догляду, суд приходить до висновку, що залишення дитини у відповідачки є небезпечним для їх життя та здоров`я, у зв`язку з чим дитину необхідно відібрати у матері без позбавлення її батьківських прав, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Крім того, слід зауважити, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме з відповідачки [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), починаючи з 01 квітня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідачки. За таких обставин та на підставі зазначених вище положень Закону, з урахуванням встановленого факту ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини, враховуючи, що малолітній [PERSON] , на період окремого проживання від матері потребує не лише догляду, а й матеріальної підтримки, а батьки зобов`язані утримувати своїх малолітніх дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав, за яких у відповідачки належить відібрати дитину без позбавлення її батьківських прав у відношенні доньки та стягувати з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття із врахуванням інфляційних показників . Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Outcome: approved