Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

В лютому 2024 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КП «Київтеплоенерго» із 01.05.2018 є виконавцем послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , нежилі приміщення, власником 30 % яких є [PERSON] 27.12.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір № 9357046-01 на постачання теплової енергії, за яким позивач зобов`язується своєчасно надавати відповідачу теплову енергію на потреби опалення та вентиляції, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Позивач вказує, що відповідач є споживачем теплової енергії за вказаною адресою, однак, за період із листопада 2021 року по серпень 2023 року неналежним чином виконав свої зобов`язання та не сплатив кошти за надані послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 41424,33 грн. Крім того, у зв`язку з простроченням оплати за послуги з постачання теплової енергії, відповідач повинен сплатити позивачу також 3% річних в розмірі 3182,35 грн. та інфляційні втрати в розмірі 15137,80 грн. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по оплаті за надані послуги, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача суму заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії у розмірі 41424 грн. 33 коп., інфляційні втрати у розмірі 15137 грн. 80 коп., та 3 % річних у розмірі 3182 грн. 35 коп. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2024, у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. В березні 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними доказами розмір заборгованості, із наданого розрахунку неможливо встановити кількісний показник отриманих послуг. Крім того, позивачем не доведено надання цих послуг, їх кількість, а також позивач з невідомих причин не проводить перерахунок за спожиті послуги після відновлення надання показань вузлу розподільного обліку. З огляду на викладене, сторона відповідача вказує на відсутність підстав для стягнення заявленої суми боргу. В квітні 2024 року що суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що відповідач належним чином не виконав умови договору про постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 41424,33 грн. Відповідач, отримуючи розрахункові документи, був обізнаним про здійснені нарахування та про наявну заборгованість. Відповідач у встановленому порядку отримував послуги із постачання теплової енергії, та не відмовлявся від отримання цих послуг, а відтак зобов`язаний сплатити за їх споживання. Позивачем нараховано заборгованість за фактичне споживання послуг на опалювальній площі 226,8 кв.м за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року, та за вказаний період відповідачем відомості обліку споживання теплової енергії не подавались, а відтак позивачем правомірно була нарахована заборгованість, розмір якої підтверджено достатніми доказами. В серпні 2024 року до суду від представника відповідача надійшли пояснення на відповідь на відзив, у яких він зазначає, що позивачем з невідомих причин здійснено нарахування коштів за спожиті послуги не у відповідності до показників вузлу розподільного обліку, а за іншими параметрами. Розмір заборгованості не підтверджено достатніми доказами, та відповідачем не було отримано послуг з постачання теплової енергії, про які зазначає відповідач, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи міститься відзив на позов. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго», як юридична особа, здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. КП «Київтеплоенерго» із 01.05.2018 є виконавцем послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , нежилі приміщення, власником 30 % яких є [PERSON] 30.12.2015 відповідно до акту прийняття теплового вузла обліку № 711621 був прийнятий тепловий вузол обліку за адресою: [ADDRESS] . 27.12.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та [PERSON] укладено договір № 9357046-01 на постачання теплової енергії, за яким позивач зобов`язується своєчасно надавати відповідачу теплову енергію на потреби опалення та вентиляції, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строк і на умовах, що передбачені договором. Цей договір набув чинності з 01.05.2018 та діяв до 15.04.2019. Однак, припинення дії Договору не звільняє Абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (пп. 8.1., 8.3, 8.4. Договору). Крім того, КП «Київтеплоенерго» на офіційному веб-сайті опублікувало текст Договору про надання послуги з постачання теплової енергії за формою встановленими правилами затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 №830, з урахування змін, внесених КМУ від 08.09.2021 №1022. Із наданого розрахунку заборгованості за теплову енергію вбачається, що позивачем нарахована заборгованість за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , за період із листопада 2020 року по квітень 2021 року, включно в сумі 41424,33 грн. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач не споживав надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за вказаний період та/або відмовлявся від них у встановленому законом порядку. Крім того, стороною відповідача не надано суду доказів сплати коштів за вказаний період в рахунок оплати за надані послуги, а також доказів оскарження відповідачем у встановленому порядку неправомірних, на його думку, дій позивача щодо нарахування цих сум. Також, відповідно до розрахунку позивача на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за отриману теплову енергію за період з 01.11.2021 по 31.08.2023 товариством було нараховано 3% річних в розмірі 3182,35 грн. та інфляційні втрати в розмірі 15137,80 грн. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Відповідно до п.п. 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п.п. 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Пунктами 24, 25, 26 вишенаведених Правил визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. На виконання вказаних вимог позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ був опублікований текст Договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем. Відповідно до чч. 1, 3, 4-7, 9, 10, 13 Розділу ІІІ Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води» від 26.07.2019 № 169 власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил. Виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання або постачання гарячої води чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання. Для виконання робіт із відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення повідомляє виконавця відповідної комунальної послуги та виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води про своє рішення щодо відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП шляхом подання письмової заяви в довільній формі, у якій зазначається наявність підстави для такого рішення згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги». До заяви додається копія витягу з протоколу засідання Комісії про розгляд питання щодо відокремлення (відключення) такої квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, а також копія проєкту такого відокремлення (відключення). Виконавці робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води письмово повідомляють власника про дату і час здійснення заходів із підготовки відповідної мережі до відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власника (спускання води з системи чи її частини тощо). Ця дата має бути не раніше ніж 15 календарних днів і не пізніше ніж 30 календарних днів від дати надсилання такого повідомлення власнику. Якщо повідомлення від виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води надійшло власнику після 01 жовтня, дата відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП квартири чи нежитлового приміщення власника переноситься на наступний міжопалювальний період. Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги. Суд звертає увагу на те, що відповідач від послуг з постачання теплової енергії, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовився, матеріали справи не містять ні дозволу на відключення нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, ні відповідного Акту про відключення. Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідач, як власник частини нежитлових приміщень, є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає КП «Київтеплоенерго», а тому з огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, доказів належного виконання зобов`язань та сплати кошти в період із листопада 2020 року по квітень 2021 року матеріали справи не містять, а відтак, на переконання суду, позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 41424,33 грн., яка стороною відповідача належними доказами та/або контррозрахунком спростована не була. При цьому, заперечення представника відповідача не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та не є такими, що свідчать про відсутність підстав для стягнення із відповідача, як споживача послуг, основної суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги. Крім того, на спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача інфляційних втрат в розмірі 15137,80 грн. та 3% річних в розмірі 3182,35 грн., нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг з постачання теплової енергії, підлягають задоволенню, оскільки нараховані правильно з урахуванням вимог вищенаведеної постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved