Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначає, що до початку військових дій в Україні перебував на утриманні свого батька. З 05.03.2022 р. позивач перебував на військовій службі. Після отримання поранення був позбавлений можливості працевлаштування. Тому просить встановити факт, що позивач [PERSON] перебував на утриманні свого батька [PERSON] , який загинув [INFO] . Разом з позовною заявою було подано клопотання про витребування доказів, оскільки у позивача виникли труднощі у їх отриманні. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04.01.2024 р. позов було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. 04.01.2024 р. представник позивача - адвокат Мороз Л.С. подала до суду позовну заяву в новій редакції. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16.01.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до підготовчого судового засідання. 01.02.2024 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерства оборони України Москаленко А.О. подав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 01.02.2024 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерства оборони України Москаленко А.О. подав до суду пояснення щодо позову. Зазначає, що можливість встановлення даного юридичного факту має розглядатись, з поміж іншого, з обов`язковим урахуванням мети, зазначеної позивачем. Про необхідність врахування мети встановлення факту перебування на утриманні також зазначено у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», оскільки саме мета визначає конкретний предмет доказування (обов`язкові обставини для встановлення факту), який має свої відмінності залежно від мети. Метою встановлення даного юридичного факту заявник зазначив отримання матеріального забезпечення. По лінії Міністерства оборони України це виплата одноразової грошової допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) батька позивача військовослужбовця [PERSON] . Виходячи із мети встановлення факту звертає увагу суду на те, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (редакція станом на час смерті батька позивача) мають зокрема утриманці загиблого (померлого). Для цілей виплати зазначеної допомоги утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї загиблого (померлого), коло яких визначено законом (частина 4 цієї ж статті), які перебували на їх утриманні (були на повному утриманні померлого або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом для існування). Таким чином, умовами для можливості задоволення позовної заяви є встановлення судом існування одночасно двох фактів: 1) належність позивача до переліку непрацездатних членів сім`ї загиблого (померлого), коло яких визначено законом; 2) перебування на утриманні загиблого (померлого). Зазначає, що позивачу виповнилось 27 років, і він не належить до жодної з категорій осіб, які відносяться до числа непрацездатних членів сім`ї згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Щодо перебування\~позивача на\~утриманні зазначає про те, що утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, предметом доказування є обставини, які підтверджують отримання позивачем від [PERSON] допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Такі обставини можуть бути підтверджені, зокрема, листами ділового і особистого характеру, які містять відомості про перебування позивача на утриманні, довіреністю на право розпорядження грошовими коштами з рахунку, корінцями грошових переказів та іншими документами, які свідчать про одержання грошей або іншої допомоги (продуктових чи речових посилок тощо) від годувальника, яку можна було б віднести до основного і постійного джерела засобів до існування позивача. Однак, жодних доказів на підтвердження обставин перебування позивача на утриманні [PERSON] до позовної заяви не долучено. Більше того, оскільки встановлена відсутність першої умови для задоволення позову (належність позивача до переліку непрацездатних членів сім`ї загиблого), то наявність другої умови встановлювати немає необхідності. Окремо звертає увагу суду на те, що у позивача є матір [PERSON] та неповнолітній брат [PERSON] . У позовній заяві відсутня інформація з приводу перешкод у реалізації ними права на одноразову грошову допомогу. Тому, з огляду на зазначене, слід прийти до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] , в межах обґрунтування заявником своїх вимог, не підлягають задоволенню, оскільки від встановлення такого факту не залежить виникнення у нього права на отримання одноразової грошової допомоги від Міністерства оборони України у зв`язку із загибеллю (смертю) батька. 28.02.2024 р. представник позивача - адвокат Мороз Л.С. подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 26.03.2024 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерства оборони України Москаленко А.О. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 02.04.2024 р. представник позивача - адвокат Мороз Л.С. подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 13.05.2024 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерства оборони України Москаленко А.О. подав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.05.2024 р. клопотання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерства оборони України Москаленка А.О. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено. 21.05.2024 р. представник позивача - адвокат Мороз Л.С. подала до суду клопотання про виклик свідків. 16.07.2024 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [INFO] в судовому засіданні подав клопотання про долучення матеріалів. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 липня 2024 року клопотання про витребування доказів задоволено, та закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. На виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області 09.08.2024 р. Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області надано інформацію з реєстру застрахованих осіб, щодо [PERSON] . Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Справа слухалась у відкритому судовому засіданні, а сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Перед тим як розпочати розгляд справи по суті суд провів підготовче засідання, в межах якого були виконані завдання підготовчого провадження. Крім того, суд розглянув усі клопотання учасників справи, попередньо надавши можливість протилежній стороні висловитись з приводу таких клопотань. Відтак, суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч. 2, 3 та 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити. Зазначив, що перебував на утриманні свого батька з травня 2019 року по серпень 2021 року, та з березня 2023 року по квітень 2023 року. Інших доходів у нього не було. З 05.03.2022 р. позивач перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Після отриманого поранення ноги під час виконання завдання не може працевлаштуватися. Додав, що телефонував батьку, і батько передавав йому кошти через знайомих в сумі 15 та 17 тис. грн. Зазначив, що до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії у разі втрати годувальника не звертався. Представник позивача, адвокат Мороз Л.С. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити. Зазначила, що для цілей даної справи слід встановити факт, що позивач перебував на утриманні свого батька з березня 2023 року по квітень 2023 року. В матеріалах справи наявні докази про те, що [PERSON] мав можливість надавати матеріальну допомогу своєму синові. Також додала, що у позивача відсутні будь-які доходи, окрім як допомога батька у березні-квітні 2023 року. У даному випадку позивачеві не обов`язково звертатися до Пенсійного фонду, а встановлення зазначеного факту необхідне позивачеві вцілому, і мета такого встановлення не має значення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що позивач перебував на утриманні свого батька. [PERSON] передавав гроші позивачу. Відповідачка [PERSON] в жодне судове засідання не з`явилася. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Відзив на позов до суду не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [INFO] в судовому засіданні пояснив, що до їх компетенції не належить виплата допомоги. Територіальний центр лише здійснює збір документів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [INFO] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерства оборони України [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що позивач звернувшись з даним позовом до суду і має на меті отримання грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька. Однак, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають, зокрема, утриманці загиблого. Для цілей виплати зазначеної допомоги утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця. Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року визначені випадки коли призначається одноразова грошова допомога. Особи, які мають право на отримання пенсії в разі втрати годувальника звертаються до Пенсійного фонду України, в позасудовому порядку. А в даному випадку позивач хоче щоб рішення суду підмінило собою рішення Пенсійного фонду України. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов \~ \~ \~ \~ не підлягає до задоволення, з огляну на наступне. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.07.1996 року Мереф`янською міською радою Харківського району. Відповідно до свідоцтва про народження його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 18.05.2023 року, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно довідки Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області №136 від 19.05.2023 року, батько позивача - [PERSON] , загиблий 06.05.2023 (актовий запис №985 від 16.05.2023, складений Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) до 25.02.2021 був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] . Станом на 25.02.2021 року за вищевказаною адресою були зареєстровані наступні особи: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Батько позивача, [PERSON] , [INFO] , перебував на військовій службі у ЗСУ у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до сповіщення [INFO] від 18.05.2023 р., [PERSON] , будучи сержантом резерву 44 запасної роти, загинув [INFO] внаслідок мінно - вибухової травми, несумісної з життям, виконуючи бойове завдання по захисту Батьківщини в районі н.п. Пречистівка Донецької області. 16.05.2023 Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] . З 05.03.2022 [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . В судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до показань свідка [PERSON] , вона знає зі слів [PERSON] , що батько позивача надавав йому кошти. Була свідком, як сусідка отримувала конверт з коштами від військового, щоб передати їх [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, шо два рази у березні-квітні 2023 року їй передавали конверт з грошима для [PERSON] . Норми законодавства, які застосовує суд. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 2 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц. Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у\~підпунктах 1-3\~пункту 2 статті 16 цього Закону (в редакції станом на травень 2023 року), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до\~Закону України\~"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року, визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) надалі Порядок № 975. У п. 5 Порядку № 975 регламентовано, зокрема, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Пунктом 10 Порядку №975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), відповідні документи. Відповідно до п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. Тобто за змістом зазначених норм суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено заходи щодо подання необхідних документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання одноразової грошової допомоги, відповідний факт може встановити суд у порядку окремого провадження. Згідно з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23 лютого 2024 року № 10/168, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: відповідно до п. 2 постанови № 168 від 28 лютого 2022 р. - дружині та сину загиблого 06.05.2023 у період дій воєнного стану штаб-сержанта [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 16.05.2023 та листом Кадрового центру Збройних сил України від 01.11.2023 № 321/КЦ/8868 - в рівних частках кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї загиблого (померлого), коло яких визначено законом (частина 4 цієї ж статті), які перебували на їх утриманні (були на повному утриманні померлого або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом для існування). Згідно зі ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї, які вважаються утриманцями, це члени сім`ї померлого, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 30 червня 2021 р. у цивільній справі № 742/3238/17, у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип jura novit curia (суд знає закони), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між сторонами, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на норму права, що є значно конкретизованим, аніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду відображається в судовому рішенні, зокрема, в його мотивувальній і резолютивній частинах. Тому обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. Висновки суду. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Суд у даній справі не встановив факт порушення особистих прав позивача, який би підлягав захисту у судовому порядку в обраний ним спосіб. Зі слів позивача, його батько двічі передавав йому грошові кошти: у розмірі 15000 грн. та 17000 грн. Проте допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили суму грошових коштів, яка була передана батьком позивача для позивача, а лише зазначили, що були свідками як побратим батька позивача передавав конверт свідку [PERSON] , сказав що там гроші, і просив передати цей конверт позивачеві. Так само щодо розміру грошової допомоги не повідомила відповідачка [PERSON] . Тобто сума грошової допомоги була зазначена тільки зі слів позивача, і не була підтверджена в ході розгляду справи. Та обставина, що батько передавав певні кошти повнолітньому сину не можуть свідчити про утримання загиблим батьком свого повнолітнього сина. Крім того, суд звертає увагу, що позивач не надав доказів того що допомога, яку надав йому батько, була єдиним та основним джерелом доходу позивача. Також, позивач зареєстрований та проживає разом з матір`ю, яка могла б надавати йому систематичну чи одноразову допомогу. Суд також зауважує, що особи, які мають право на отримання пенсії в разі втрати годувальника, звертаються до Пенсійного фонду України, в позасудовому порядку. Позивач не звертався до відповідних державних органів, а відразу звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. Тобто у даному випадку має місце передчасне звернення позивача до суду. У разі, якщо позивач дійсно довів би що перебував на утриманні свого батька, то у суду також не було б підстав для задоволення позову, оскільки у такому разі рішення суду підмінило б собою рішення, яке мав би прийняти відповідний державний орган. Надані позивачем та досліджені судом докази в їх сукупності не надають підстав для висновку про те, що [PERSON] перебував на утриманні загиблого батька [PERSON] , тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed