Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 06.04.2019 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 31, посилаючись на те що сімейні стосунки у них з чоловіком через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя не склалися, вже близько двох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Авдєєв Б.М. не прибули. Представник позивачки до суду надіслав клопотання про слухання справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, судова повістка, надіслана йому рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання, повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі № 908/3468/13, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду. Судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 727/5718/21), в даному випадку судова повістка [PERSON] вважається врученою 11.10.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 06.04.2019 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 31, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.04.2019 року (а.с. 5). Від шлюбу мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.2019 року а.с. 6). В період спільного проживання сімейні стосунки у сторін через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя не склалися, вже близько двох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони зберігати шлюб не бажають, а тому суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд судові витрати з відповідача на користь позивачки не стягує, так як остання вимог про їх відшкодування не ставить.

Outcome: approved