Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

02.07.2024 позивач звернувся до суду м. Харкова з вказаною позовною заявою, в обґрунтування позову зазначено, що 22.02.2014 між сторонами укладено шлюб, від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у них виявились різні погляди на взаємовідносини у подружньому житті. Відповідач став систематично агресивно себе поводити не тільки вдома, а й у людних місцях, при цьому по відношенню до позивача нецензурно висловлюється та застосує фізичну силу. Свідками такої поведінки були діти [PERSON] та старша дочка від попереднього шлюбу [PERSON] , а також її та відповідача батьки. На підставі цього у сім`ї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. На початку березня 2022 року вони виїхали як біженці у Німеччину, утім відповідач свою поведінку не змінив, безпричинно вчиняв скандали, підвищував голос. Крім того, відповідач сховав сумісні гроші, тому вони проживають на виплати біженців. Позивач вважає, що вони не існують як сім`я та подальше спільне життя та збереження шлюбу з [PERSON] суперечить її інтересам та інтересам її дитини. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб, прізвище залишити « [PERSON] », відшкодувати витрати з розгляду справи. 02.07.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом, 03.07.2024, направлено запит до органу реєстрації місця перебування фізичної особи. 03.07.2024 з Реєстру територіальної громади міста Харкова надійшла відповідь, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 04.07.2024 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. 06.08.2024 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого вказано, що позовна заява підлягає поверненню, оскільки не підписана позивачем. \~ \~ \~ \~12.08.2024 представником відповідача подано клопотання про надання строку для примирення, яке обгрунтоване тим, що відповідач є особою з інвалідність першої групи та обмежений у фізичних можливостях здійснити будь-які дії, у тому числі і вільно пересуватися. Сторони мають малолітню дитину, відповідач вважає, що розірвання шлюбу суперечить насамперед інтересам дитини та подружжя в цілому. Станом на сьогоднішній день позивачка не навела доводів, які б підтверджували відповідними доказами про те, що збереження шлюбу суперечить її інтересам чи інтересам малолітньої дитини. За весь час перебування позивачки та їхньої дитини як біженців за межами України [PERSON] здійснював фінансову підтримку дружини та дочки і переховував на розрахунковий рахунок [PERSON] грошові кошти. Відповідачем на рахунок позивача було перераховано кошти у сумі 82334,73 грн за період з 12.05.2023 по 30.07.2024. у зв`язку з чим представник відповідача просила зупинити розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення тривалістю шість місяців. 12.08.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій вказано, що позивачка як біженка знаходиться у Німеччині, у неї та її представника не було і немає можливості надіслати позовну заяву з оригінальним підписом, а також належним чином, через нотаріуса, засвідчити документи. Подання до суду оригіналу свідоцтва про шлюб не є обов`язковим. 26.09.2024 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що адвокатом не надіслано на адресу представника відповідача відповідь на відзив. Позовна заява оформлена з порушенням норм ЦПК України. У судовому засіданні [PERSON] , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримала, просила не надавати строк для примирення та розірвати шлюб, з підстав, визначених у позові. Представник позивача [PERSON] адвокат Нечитайленко А.О. у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, зазначив, що примирення між сторонами не можливе та позивач наполягає на розірванні шлюбу. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мордак І.С. у судовому засіданні заперечувала проти позову, вважала, що сторони можуть зберегти сім`ю та просила надати строк для примирення не менше шести місяців, відповідач має намір вживати заходів щодо примирення. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22.02.2014 у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №118. Сторони від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як позивач посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Щодо строку для примирення. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частинах третій та четвертій\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі\~ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною сьомою\~статті 240 ЦПК України\~визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Відповідно до пункту 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, передбачене частиною першою\~статті 111 СК України\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. У постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню\~статті 111 СК України\~та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя». Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц (провадження № 61-203св23). Звертаючись до суду з заявою про надання строку для примирення відповідачем вказано, що сторони кохають один одного, проживають разом, ведуть спільне господарство, мають малолітню дитину, у зв`язку з чим наявні підстави для надання строку для примирення. Разом з тим, відповідачем не вказано чи реальною є можливість примирення, які заходи для примирення планує вживати відповідач для примирення з позивачем. У відзиві представником відповідача зазначено, що відповідач регулярно перераховує кошти для утримання дитини, що свідчить про його намір зберегти сім`ю. Разом з тим, перерахування коштів не може свідчить про намір зберегти сім`ю, адже відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Посилання відповідача на можливість збереження сім`ї, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові та наданні строку для примирення, оскільки позивач заперечує проти збереження шлюбу. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 113 СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу прізвище змінювалось позивачем та нею висловлено бажання надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачає - Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З копії пенсійного посвідчення вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи, отже є таким, що звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати, понесені позивачем, підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, ст. 75,76,104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved