Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 04 липня 2024 року до Томашпільського районного суду Вінницької області надійшов позов представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в якому останній просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.02.2020 в розмірі 62120,39 гривень та судові витрати. Представник АТ КБ «Приват Банк» позов обґрунтував наступним. 04.02.2020 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту (копія додається до позовної заяви). 04.02.2020 відповідач підписав власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50000 грн. (п.1.2. договору); тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 20 років (п.1.2. договору); процентна ставка, відсотків річних: 43,2% (п.1.3 договору); кількість та розмір платежів, періодичність внесення: повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. (п.1.4. договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня - 10 % від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня - 100 % від заборгованості; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86.4% (п.1.5. та п.2.1.1.2.12. договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 10/23, тип - універсальна, яка в подальшому, на підставі заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 22.09.2023, була змінена на картку номер - [NUMBER] , строк дії - 10/27, тип - універсальна, що підтверджується довідкою від 17.05.2024 та випискою по рахунку. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. У процесі підготовки позовної заяви, було встановлено, що відповідач перестала вносити кошти посилаючись на "спірні", на її думку, операції, які були проведені по її картці номер [NUMBER] у період з 22.09.2023 по 24.09.2023 - списання коштів в загальній сумі 48062.96 грн. В ході перевірки даної інформації встановлено, що 2023-09-22 зафіксоване звернення клієнта [PERSON] , яке було направлено на перевірку фахівцям. В ході перевірки, було встановлено наступні обставини. Клієнт не підтверджує перекази з його карки: [NUMBER] на картку : [NUMBER] - одержувач [PERSON] . Клієнта внесено в список обмежень з кодифікатором 1.41 шахраї в електронних операціях; [NUMBER] - [PERSON] (внучка клієнта [PERSON] ). Кошти повернуто; [NUMBER] - [PERSON] . Аналізом виписки по карті [NUMBER] клієнта [PERSON] , встановлено що після отримання коштів клієнт перерахував на свою карту [NUMBER] після чого перерахував на карту [NUMBER] ( Ощадбанк ). В телефонній розмові повідомив що платежі не отримував, надав згоду повернути кошти з його карти [NUMBER] ; всі операції з 22.09.2023 по 24.09.2024 -Переказ на свою карту [NUMBER] через додаток Приват24. Надалі, проводячи службову перевірку, було проведено аналіз вибірки яка була отримана з програмного комплексу FINNUM, встановлено, що 2023-09-22 в 12:02:03 номер фінансового телефону [NUMBER] клієнта [PERSON] було змінено на [NUMBER] . Аналізом логів входів з 01.09.2023 по 01.10.2023 в "Приват24" під акаунтом [NUMBER] клієнта [PERSON] встановлено, що відбулися входи з не типового для клієнта пристрою 2023-09-22 о 11:58:36 SMARTPHONE ANDROID, 6,0. Під час входу в акаунт Приват24 клієнта [PERSON] зафіксовано також зміну паролю, що свідчить про наявність персональної інформації (номера катки та пін коду) у третіх осіб. Телефон [NUMBER] внесено в список телефонів шахраїв. Зі слів самої потерпілої їй зателефонували невідомі з телефону [NUMBER] та представились працівниками служби безпеки ПриватБанку для зміни пін коду від карт. Відповідно до проведеної перевірки встановлено, що дзвінка від Банку не проводилось у вказаний період часу. Шахрайські дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку [PERSON] в результаті яких в період з 22.09.23р. по 24.09.23р з її карток [NUMBER] , були списані грошові кошти у сумі 48062.96 грн. відбулися внаслідок передачі клієнтом, під впливом третіх осіб, конфіденційної інформації. Вина банка в проведених операціях по картці - відсутня. Згідно з п.2 розділу 6 положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Банком дотримані дані вимоги і дані третім особам не передавались. Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є умови і правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет, які були підписані відповідачем 05.10.2021. Відповідно до п. 1.1.1.73. умов фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Приват24 (у разі зміни логіна користувача). Згідно п.1.1.2.1.10. умов для уникнення неправомірних операцій з рахунками клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення фінансового номеру телефону клієнта та/або доступу до програмних комплексів банку. В разі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із фінансовим номером телефону клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. За умовами пунктів 2.1.4.12.4., 2.1.4.12.5. умов клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою карток, які є електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку. 2.1.4.12.5. клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Пунктом 3.1.2.9.3. умов передбачено, що банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН - коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи ПК "Приват24 для бізнеса" або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок не сумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. Згідно п. 2.1.1.3.5. договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сторони згідно до ст. 212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: - 86.4% - для картки "Універсальна". У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.05.2024 року має заборгованість - 62120,39 грн., яка складається з наступного: 49540,00 грн. - заборгованість за тілом кредита, 12580,39 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 08 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 26 серпня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 серпня 2024 року розгляд справи відкладено на 11 вересня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 26 вересня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 15 жовтня 2024 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 31 жовтня 2024 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» Войцещук А.П. позовні вимоги підтримав. Пояснив, що 04.02.2020 відповідачка ознайомилась з умовами кредиту та підписала паспорт кредиту, заяву про приєднання до умов та правил надання кредиту відповідачем також підписано. На підставі договору відповідач отримав кредитну картку, строк дії якої до 10 місяця 2023 року потім ця картка була замінена на картку зі строком дії до 10 місяця 2027 року. Відповідачка користувалася кредиткою карткою повертала використані суми та сплачував відсотки. 22.09.2023 було зафіксовано звернення клієнта, яке було направлено на перевірку фахівцям. В ході перевірки було встановлено, що клієнт не підтверджує перекази з його картки на картку [PERSON] . Представник позивача вказав, що відповідачка розголосила конфіденційні дані своєї картки, що підтверджено в позові. Відповідачка користувалася наданими банком послугами та повідомлена про умови користування банківською карткою «Універсальна». Відповідачка була повідомлена, що розголошення особистих даних це відповідальність самого клієнта. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідачка повинна була невідкладно звернутися до банку про зняття з рахунку коштів, однак відповідачка з того часу як зняли кошти ніяких дій крім дзвінка на гарячу лінію не вчинила. Представник позивача не оспорює того, що відповідачка зверталася в поліцію щодо вчинення щодо неї шахрайських дій. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що не брала цих грошей, в неї була кредитна картка на 12000 тисяч гривень ліміту. Коли їй подзвонила внучка, що їй прийшов переказ, вона дізналася, що з її рахунку списуються кошти. Сама вона Інтернет розрахунками користуватися не вміє. Внучка сказала їй подзвонити на гарячу лінію банку, вона подзвонила, однак додзвонитися не змогла. Далі вона приїхала до відділення Приватбанку, там їх сказали, що з її рахунку були списані гроші в розмірі вказаному в позові. До того як в неї списали ці гроші ніякої заборгованості в неї не було. Вона користувалася кредитною лінією, але всі гроші повернула. Далі після банку вона за даним фактом звернулася в поліцію. В подальшому вона дзвонила до слідчої, остання казала, що розслідування ведеться. [PERSON] їй не відомий та переказу на його рахунки вона не здійснювала. До неї для підтвердження вчинення якихось дій представники банку не телефонували, дані картки вона не розголошувала. Представник відповідачки, адвокат Щетніцький В.С. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки з рахунку позивачки кошти були списані шахрайським способом. Ніяких доказів, що конфіденційна інформація була розповсюджена з вини відповідача позивачем суду не надано. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 04.02.2020. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] виданої АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що відповідачеві [PERSON] неодноразово було змінено кредитний ліміт, востаннє, зокрема, 25.12.2023. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачеві [PERSON] видано: кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 04.02.2020 з терміном дії до жовтня 2023 року; кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 26.09.2023 з терміном дії до жовтня 2027 року. Отримання відповідачем [PERSON] від позивача грошових коштів, підтверджується випискою за договором №б/н за період з 04.02.2020 по 01.05.2024. Як слідує із розрахунку заборгованості по кредитному договору, відповідач [PERSON] допустила заборгованість станом на 15.05.2024 в розмірі 62120,39 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 49540 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 12580,39 грн. В матеріалах позову позивач стверджує, що шахрайські дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку [PERSON] в результаті яких в період з 22.09.23 р. по 24.09.23р з її картки [NUMBER] , були списані грошові кошти у сумі 48062,96 грн. відбулися внаслідок передачі клієнтом, під впливом третіх осіб, конфіденційної інформації. Також позивач вказує, що 2023-09-22 зафіксоване звернення клієнта [PERSON] , яке було направлено на перевірку фахівцям. Таким чином позивач вказує, що грошові кошти у сумі 48062,96 грн. за період з 22.09.23 р. по 24.09.23 р. з рахунку відповідача були списані внаслідок шахрайських дій. Як видно з розрахунку заборгованості станом на 01.09.2023 заборгованість позивача за кредитом становила 0 грн. Також в матеріалах справи наявна заява від 22.09.2023 №б/н підписана електронним способом від імені [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Суд констатує, що пункти 1.1.2.1.10., 2.1.4.12.4., 2.1.4.12.5., 3.1.2.9.3. Умов та Правил надання банківських послуг на які посилається позивач відсутні в заявах про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наданих позивачем до суду. Інших Умов та Правил надання банківських послуг позивачем до суду не надано. Положеннями частини першої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в обґрунтування обставини, які б безспірно доводили, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц зроблено висновок, що: встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зроблено висновок, що: встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. АТ КБ «Приватбанк» не підтвердило належними та допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції за період з 22.09.23 р. по 24.09.23 р. щодо перерахування з її карткового (кредитного) рахунку грошових коштів. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, оскільки списання грошових коштів з карткових рахунків відповідачки відбулося не за її волею, враховуючи, що представником позивача не підтвердило належними та допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, зважаючи на те, що виявивши безпідставне списання коштів, [PERSON] повідомила про цей факт банк, відтак вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Таким чином, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено із матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а тому враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed