Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вимоги мотивував тим, що 23 травня 2024 року наказом № 177/ос припинено трудовий договір із позивачем, заступником начальником управління матеріально - технічного забезпечення , на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Підставою звільнення вказано наказ ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 22 лютого 2024 року № 71 «Про введення в дію нового штатного розпису апарату управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», попередження про звільнення від 15 березня 2024 року № 01-19/535/24, протокол засідання тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства при проведенні організаційних заходів ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 21 травня 2024 року № 2. Позивач не погоджується з його звільненням та важає наказ №177/ос вказаний вище незаконним з наступних підстав. 19.03.2024 Позивачу було надано попередження про наступне вивільнення від 15.03.2024 №01-19/535/24). В зазначеному Попередженні зазначено, що відповідно до статті 492 Кодексу законів про працю України, враховуючи норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на підставі наказу ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 22.02.2024 №71 «Про введення в дію нового штатного розпису апарату управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці в апараті управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» попереджено, що посада Позивача скорочується, а [PERSON] підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату працівників 23.05.2024. Крім того, на виконання статті 492 КЗпП надано перелік вакантних посад, наявних в ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» в цілому. Також проінформовано, що у разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, яка відповідає кваліфікаційному рівню Позивача, а також при його відмові від такої роботи, трудовий договір буде розірвано на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП з дотриманням всіх вимог чинного законодавства України. Попередження та перелік вакантних посад в цілому по ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» Позивач отримав 19.03.2024. В той же день, 19.03.2024, [PERSON] написав заяву про переведення його на вакантну посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально-технічного забезпечення - начальника відділу закупівельних процедур. 02.04.2024 службовою запискою від 02.04.2024 №01-24/1649 працівникам ПрАТ «Київ- Дніпровське МППЗТ» було надано оновлений список вакансій станом на 02.04.2024. 21.05.2024, відповідно до витягу №4 з протоколу 2, проведено засідання тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства при проведенні організаційних заходів ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». У Протоколі 2 зазначено, що на виконання статті 492 КЗпП, відповідно до наказів ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 20.02.2024 №70 «Про введення в дію оновленої організаційної структури ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», від 22.02.2024 №71 «Про введення в дію нового штатного розпису апарату управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», від 22.02.2024 №72 «Про введення в дію змін до штатного розпису Київ- Дніпровського виробничого підрозділу ПрАТ «Київ-Дніпровське МІЗТ» та на підставі наказу ПрАТ «Київ-Дніпровське ММПЗТ» від 23.02.2024 №76 (зі змінами) «Про створення тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства при проведенні організаційних заходів» 21.05.2024 проведено консультації з профспілковими представниками щодо заходів із запобігання звільненню, зведення його до мінімуму та пом`якшення несприятливих наслідків звільнень. Питанням 3 Протоколу 2 було розгляд заяв кандидатів на посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально-технічного забезпечення - начальника відділу закупівельних процедур [PERSON] та [PERSON] відповідно до оновленого штатного розпису та кваліфікаційних вимог. Члени тимчасової комісії обговорили кандидатури на посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально-технічного забезпечення - начальника відділу закупівельних процедур [PERSON] та [PERSON] відповідно до оновленого штатного розпису та кваліфікаційних вимог. Тимчасовою комісією Відповідача було зазначено, що « [PERSON] здобула освіту у Київському університеті економіки і технологій транспорту, організація перевезень і управління на транспорті (залізничний транспорт), стаж роботи в галузі договірних та закупівельних процесів становить понад 13 років, досвід роботи у Товаристві - 6 років. [PERSON] закінчив Донецький комерційний інститут «бухгалтерський облік, контроль та аналіз господарської діяльності, економіст», що також відповідає кваліфікаційним вимогам. Стаж роботи в галузі договірних та закупівельних процесів та у Товаристві у [PERSON] значно менший, за попереднього кандидата. Відповідно до ст. 42 КЗпП України переважне право, а саме працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, має [PERSON] . На підставі зазначеного, тимчасовою комісією було вирішено [PERSON] 23.05.2024 звільнити відповідно до п.1 статті 40 К3пП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 23.05.2024 №177/ос «Про припинення трудового договору із [PERSON] » на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України» припинено із [PERSON] - заступником начальника управління матеріально-технічного забезпечення, трудовий договір 23.05.2024. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Частиною першою статті 40 КЗпП передбачені загальні підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до вимог п.1 ч.1ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. За правилами п.6 частини першої ст.40 КЗпП трудовий договір також може бути розірваний роботодавцем, у разі поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Позивач вважає, щ вовідповідачем порушено трудове законодавтсво України, а саме відповідачем не взято до уваги той факт, що позивачем 19 березня 2024 р. написано заяву про переведення його на вакантну посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально - технічного забезпечення - начальника відділу закупівльних процедур. Вказана обставина не була взята відповідачем до уваги, крім того відповідач в порушення вимог трудового законоавства не ознайомив позивача в день звільнення з переліком вакантних просад, що також є порушенням трудового законодавства. Обгрунтовуючи свою позицію посиланням на судову практику Верховного Суду. Ухвалою суду від 2 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідач скористався своїм правом та подав до суду відзив на позовну заяву в якому категорочно заперечував щодо задоволення позову, обгрунтовую.чи це тим, що відповідач діяв у відповідності до вимог чинного трудового законодавства. Представник позивача у встанволеному законом порядку подав до суду відповідь на відзив. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, а також відповіді на відзив, додатково вказуючи на те, що відповідачем порушено вимоги трудового законодавства, а саме те, що в день звільнення позивача не було ознайомлено з переліком вакантних підстав, а також те, що при проведені конкурсу серед кандидатів на посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально-технічного забезпечення - начальника відділу закупівельних процедур було також порушено вимоги трудового законодавства та надано перевагу [PERSON] а не [PERSON] , який мав до того ж мав більший стаж роботи . Представник відповідача Ревенко О.В. позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, який долучено до матеріалів справи. Представник третьої особи Об`єднанної профспілкової організації ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в судовому засіданні не висловив чіткої позиції щодо заявлених позовних вимог, вказавши на те, що що з третьої особою не узгоджувалося звільнення позивача з займаної посади з врахуванням дії на території України військового часу, додатково додавши той факт, що третю особу відповідачем було повідомлено про зміни в штатному розписі підприємства, що потягло за собою звільнення ряду працівників, а також те, що представник профспілкової організації приймав участь у засіданні тимчасової комісії з дотриманням трудового законодавства при проведенні організаційних заходів ПрАТ «КДМППЗТ» на якому розглядалися заяви кандидатів на посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально-технічного забезпечення - начальника відділу закупівельних процедур [PERSON] та [PERSON] . Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші 23 травня 2024 року наказом № 177/ос припинено трудовий договір із позивачем, заступником начальником управління матеріально - технічного забезпечення , на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Підставою звільнення вказано наказ ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 22 лютого 2024 року № 71 «Про введення в дію нового штатного розпису апарату управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», попередження про звільнення від 15 березня 2024 року № 01-19/535/24, протокол засідання тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства при проведенні організаційних заходів ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 21 травня 2024 року № 2. 19 березня 2024 року позивачу вручене повідомлення про заплановане вивільнення від 15 березня 2024 року та перелік вакантних посад на підприємстві станом на 19 березня 2024 р . 19 березня 2024 р. позивач [PERSON] подав заяву про переведення його на вакантну посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально - технічного забезпечення - начальника відділу закупівельних процедур. 02.04.2024 службовою запискою від 02.04.2024 №01-24/1649 працівникам ПрАТ «Київ- Дніпровське МППЗТ» було надано оновлений список вакансій станом на 02.04.2024. 21.05.2024, відповідно до витягу №4 з протоколу 2, проведено засідання тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства при проведенні організаційних заходів ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». У Протоколі 2 зазначено, що на виконання статті 492 КЗпП, відповідно до наказів ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 20.02.2024 №70 «Про введення в дію оновленої організаційної структури ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», від 22.02.2024 №71 «Про введення в дію нового штатного розпису апарату управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», від 22.02.2024 №72 «Про введення в дію змін до штатного розпису Київ- Дніпровського виробничого підрозділу ПрАТ «Київ-Дніпровське МІЗТ» та на підставі наказу ПрАТ «Київ-Дніпровське ММПЗТ» від 23.02.2024 №76 (зі змінами) «Про створення тимчасової комісії з дотримання трудового законодавства при проведенні організаційних заходів» . 21.05.2024 проведено консультації з профспілковими представниками щодо заходів із запобігання звільненню, зведення його до мінімуму та пом`якшення несприятливих наслідків звільнень. Питанням 3 Протоколу 2 було розгляд заяв кандидатів на посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально-технічного забезпечення - начальника відділу закупівельних процедур [PERSON] та [PERSON] відповідно до оновленого штатного розпису та кваліфікаційних вимог. Члени тимчасової комісії обговорили кандидатури на посаду заступника директора департаменту комерційної діяльності та матеріально-технічного забезпечення - начальника відділу закупівельних процедур [PERSON] та [PERSON] відповідно до оновленого штатного розпису та кваліфікаційних вимог. Тимчасовою комісією ПрАТ «КДМППЗТ» було зазначено, що « [PERSON] здобула освіту у Київському університеті економіки і технологій транспорту, організація перевезень і управління на транспорті (залізничний транспорт), стаж роботи в галузі договірних та закупівельних процесів становить понад 13 років, досвід роботи у Товаристві - 6 років. [PERSON] закінчив Донецький комерційний інститут «бухгалтерський облік, контроль та аналіз господарської діяльності, економіст», що також відповідає кваліфікаційним вимогам. Стаж роботи в галузі договірних та закупівельних процесів та у Товаристві у [PERSON] значно менший, за попереднього кандидата. На підставі зазначеного, тимчасовою комісією було вирішено поивача [PERSON] 23.05.2024 звільнити відповідно до п.1 статті 40 К3пП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 23.05.2024 №177/ос «Про припинення трудового договору із [PERSON] » на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України» припинено із [PERSON] - заступником начальника управління матеріально-технічного забезпечення, трудовий договір 23.05.2024 р. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Пунктом 1 частиною 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників П.14 ч.1 ст.40 КЗпП України також визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Також ч.1 статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Також статтею 42 КЗпП передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; 11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України Позивачу пропонувалися всі вакантні посади. Законність звільнення виключає наявність протиправної поведінки, вини товариства та завданої позивачу моральної шкоди На підтвердження своєї позиції представником відповідача надано витяг з колективного договору Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ; повідомлення Дніпровський районний центр зайнятості про вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці; повідомлення голові об`єднаного профспілкового комітету про проведення організаційних заходів стосовно; наказ № 71 від 22 лютого 2024 року «Про введення в дію нового штатного розпису апарату управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»; наказ № 70 від 22 лютого 2023 року «Про введення в дію оновленої організаційної структури ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ; організаційну структуру ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ ; оновлений список вакансій станом на 2 квітня 2024 року, з яким позивач ознайомлений 2 квітня 2024 року ; оновлений список вакансій станом на 22 квітня 2024 року, з яким позивач ознайомлений 23 квітня 2024 р.; Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України не є обов`язком роботодавця. При цьому, Пленум Верховного Суду України в п. 19 своєї постанови від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами) роз`яснив судам, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Пунктом 18 зазначеної постанови передбачено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Судом встановлено, що позивача звільнено з посади відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. Наказом ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» від 22 лютого 2024 року № 71 « Про введення в дію штатного розпису апарату управління ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» введено в дію з 23 лютого 2024 року штатний розпис. Внаслідок скорочено посаду позивача . Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис відповідно до положень частини третьої статті 64 ГК України. Питання зміни організаційної структури підприємства є правом відповідного суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності. Реалізація цього права породжує обов`язок підприємства дотриматися гарантій прав працівників, зокрема тих, які визначені статтями 42, 49-2, 49-4 КЗпП України. Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Викладені позивачем доводи позовної заяви не містять таких підстав, з посиланням на норму закону, відповідно до яких є необхідність у реагуванні на рішення про внутрішній устрій підприємства за вимогою працівника. Наказом № 71 від 22 лютого 2024 року «Про введення в дію нового штатного розпису» у зв`язку з впровадженням змін в організації виробництва і праці, оптимізацією робочих місць та скороченням штату працівників з метою раціоналізації робочих місць та приведення до оптимальної норми керованості в апараті управління, забезпечення відсутності дублювання керівних функцій і встановлення підпорядкування у відповідності до виробничих потреб товариства з 23 лютого 2024 року введено в дію штатний розпис. Встановлені обставини свідчать про звільнення позивача з дотриманням вимог діючого трудового законодавства, у тому числі положень статті 492 КЗпП України. Тому суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. Крім того, позивач просить про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2024 року по день прийняття рішення по справі. Згідно п.32 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві менш двох місяців, обчислення провадиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Оскільки вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] не знайшли свого правового обґрунтування в ході судового розгляду. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed