Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

\~АТ «Акцент-Банк» (місце знаходження: м. Дніпро вул. Батумська, 11) звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 51182 гривні 18 копійок за кредитним договором від 16 листопада 2021 року та судові витрати. Ухвалою від 23 вересня 2024 року провадження у справі було відкрито, справу було вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, із проведенням судового засідання та викликом учасників справи на 07 листопада 2024 року о 09 годині 30 хвилин. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач у встановлений їй строк правом на подачу відзиву на позов не скористалась. За таких обставин, а також в силу положень частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(надалі за текстом -\~ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала; була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася без повідомлення причин; представник позивача не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1\~статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між банком та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом відкриття відповідачу рахунку, видачі платіжної картки, та кредитування рахунку до встановленого кредитного ліміту. А відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів за його користування у строки встановлені договором, не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту, сплати процентів. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалася. Будь-яких заперечень проти вимог банку чи його доказів не подавала. Оцінка суду щодо фактів. На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) 16 листопада 2021 року, звернулася до акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ: 14360080) шляхом підписання та подання анкети-заяви, якою по суті, просила відкрити їй кредитний рахунок, видати їй кредитну картку та встановити кредитний ліміт (а.с. 9,10-11,19-36). Підписавши анкету-заяву від 16 листопада 2021 року, [PERSON] , також підтвердила, що ця анкета-заява разом з умовами та правилами і тарифами, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, яку вона зобов`язується виконувати (а.с.9,10-11). За договором про надання банківських послуг, акціонерне товариство «Акцент-Банк» взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] , кредитний рахунок, видати їй платіжну картку, та здійснювати платежі з рахунка, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитувати рахунок) з урахуванням встановленого кредитного ліміту (який банк може змінювати за певною процедурою) та у розмірі здійснених ним операцій за допомогою карток, а [PERSON] , взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування у строки та порядку, передбаченому цим договором, зокрема: щомісячним платежем у розмірі 5% від суми боргу, що включає і сплату процентів за користування кредитом в розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9,10-11,19-36). Акціонерне товариство «Акцент-Банк» відкрив [PERSON] , кредитний рахунок, випустив платіжну картку, та кредитував її рахунок, який у повному обсязі та у вказаний строк не повернула отриманий кредит, та не сплачувала процентів за користування кредитними коштами, внаслідоч ого утворилась заборгованість у розмірі 51182 гривні 18 копійок, з яких: 26956 гривень 38 копійок - це борг за кредитом, а 24225 гривень 80 копійок - це борг по процентам за користування кредитом (а.с.12-15,7-8). Як наслідок, 22 липня 2024 року, акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, що виникла за договором про надання банківських послуг від 16 листопада 2021 року, через невиконання нею взятих на себе зобов`язань (а.с.1-5). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати виданий йому кредит та сплату процентів за його користування. Оцінка суду щодо права. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Положення пункту 1 та 22 частини 1\~статті 92 Конституції України\~гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(надалі за текстом\~ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті\~509, пункту першого частини другої статті\~11\~та частини першої статті\~629 ЦК України\~зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей\~1054,\~1055 ЦК України\~та пунктів 22,23 частини першої статті\~1, частини першої статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення\~статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями\~статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, 16 листопада 2021 року, [PERSON] , та акціонерне товариство «Акцент-Банк» уклали договір про надання банківських послуг, за яким (в частині умов договору, що стосуються кредитування рахунка) банк взяв на себе зобов`язання відкрити [PERSON] , кредитний рахунок, видати їй платіжну картку (а за його бажанням додаткові картки), та здійснювати платежі з рахунка, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитувати рахунок) з урахуванням встановленого кредитного ліміту (який банк може змінювати за певною процедурою) та у розмірі здійснених ним операцій за допомогою карток (а.с. 9,10-11,19-36). І банк, взяті на себе зобов`язання виконував (а.с. 16,17). Виходячи з положень частин першої статей\~526,\~529\~та\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за договором про надання банківських послуг, [PERSON] , взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування у строки та порядку, передбаченому цим договором, зокрема: щомісячним платежем у розмірі 5% від суми боргу, що включає і сплату процентів за користування кредитом в розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9,10-11,19-36). Відповідно до положень частини першої\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Виходячи з документів наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості за договором (а.с.7-8) та випискою по рахунку (а.с.12-15), [PERSON] , взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, станом на 05 липня 2024 року, дійсно утворилась заборгованість у розмірі 51182 гривні 18 копійок, з яких: 26956 гривень 38 копійок - це борг за кредитом, а 24225 гривень 80 копійок - це борг по процентам за користування кредитом (а.с.12-15,7-8). Тож суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань у вигляді повернення кредиту частинами щомісячно, на підставі договору про надання банківських послуг від 16 листопада 2021 року, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача кредиту та процентів за користування ним. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 51182 гривні 18 копійок, з яких: 26956 гривень 38 копійок - це борг за кредитом, а 24225 гривень 80 копійок - це борг по процентам за користування кредитом (а.с.12-15,7-8), слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028 гривні, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.6), а позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в зазначеному розмірі. Отже,

Outcome: approved