Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

В серпні 2024 р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Департамента охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, в якому позивач просив стягнути з Департамента охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі - 188 576 грн. 20 коп. та судовий збір в розмірі - 1885 грн. 76 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017р. по справі № 761/38702/15-а позов [PERSON] до Департаменту охорони здоров`я КМДА, Управління охорони здоров`я Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії та відшкодування матеріальної шкоди - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), щодо не забезпечення [PERSON] лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02 починаючи з 19 червня 2015р, зобов`язано Департамент охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити [PERSON] лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02. В решті вимог позову - відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018р. скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 84799,90 грн. у період з червня 2015р. по квітень 2016р., та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Судовими рішеннями було встановлено факт протиправної бездіяльності відповідача щодо забезпечення [PERSON] лікарським засобом, та причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача і матеріальною шкодою заподіяною [PERSON] у вигляді вимушених витрат на придбання ліків. В подальшому за рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2019 р. у справі №761/34733/18, від 05.11.2020 р. у справі №761/41771/19, від 25.05.2021 р. у справі №761/1241/21, від 15.09.2022 р. у справі №761/34215/21 стягнуто на користь позивача матеріальну шкоду внаслідок неправомірної бездіяльності щодо незабезпечення лікарським засобом «Сандостатин ЛАР». Позивач зазначає, що в період часу з вересня 2023 р. по серпень 2024 р., внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, а саме незабезпечення вищезазначеним лікарським засобом, він був змушений придбати лікарський засіб «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій на загальну суму 188576,20 грн. В досудовому порядку відповідач відмовляється відшкодувати понесені позивачем витрати на придбання ліків, що стало підставою для звернення до суду з позовом. У відзиві на позов представник відповідач заперечує щодо його задоволення, зазначає, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 р. по справі № 761/38702/15-а не стосується майбутнього періоду. Звертає увагу, що позивач не скористався своїм правом на безперебійне та безоплатне забезпечення необхідними для лікування рідкісних (орфанних) захворювань, лікарськими засобами, перелік та обсяг яких, затверджений центральним органом виконавчої влади. Саме з боку Позивача порушено правову процедуру забезпечення лікарськими засобами, якою встановлено чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми діяльності. Зазначає, що [PERSON] , маючи консультаційний висновок спеціаліста від 26.03.2024 року, не реалізував своє право на забезпечення лікарськими засоби у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року № 160. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.08.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторони позивача, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. За ст.49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Згідно зі статтею 53-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава забезпечує заходи з профілактики рідкісних (орфанних) захворювань та організацію надання громадянам, які страждають на такі захворювання, відповідної медичної допомоги. Громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, безперебійно та безоплатно забезпечуються необхідними для лікування цих захворювань лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання відповідно до їх переліку та обсягів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 5 Порядку забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року № 160, забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами здійснюється закладами охорони здоров`я відповідного профілю за місцем проживання або лікування таких громадян. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] встановлено діагноз «акромегалія», що є рідкісним (орфанним) захворюванням, у зв`язку з чим йому призначено постійне лікування з використанням лікарського засобу «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02. Захворювання акромегалія міститься в Переліку рідкісних (орфанних) захворювань, що призводять до скорочення тривалості життя хворих або їх інвалідизації та для яких існують визнані методи лікування, затвердженому Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27.10.2014 № 778. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року у справі № 761/38702/15-а за позовом [PERSON] до Департаменту охорони здоров`я КМДА, Управління охорони здоров`я Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії та відшкодування матеріальної шкоди було визнано протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо не забезпечення позивача лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02 починаючи з 19 червня 2015 року та зобов`язано Департамент охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) забезпечити його лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02; у задоволенні вимог про стягнення коштів - відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року скасовано постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 02 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 84 799,90 гривень у період з червня 2015 року по квітень 2016 року та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Судами у зазначеній справі встановлено факт протиправної бездіяльності відповідача щодо не забезпечення [PERSON] лікарським засобом та факт наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача і матеріальною шкодою, заподіяною позивачу у вигляді вимушених витрат на придбання ліків. Зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року у справі № 761/38702/15-а, яке не оскаржувалось сторонами в частині визнання бездіяльності протиправною, вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався до відповідача для отримання ліків, однак такі звернення залишились без відповіді, ліками позивача забезпечено не було. З урахуванням викладеного, судом було встановлено бездіяльність Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Судом встановлено, що у період часу від вересня 2023 р. по вересень 2024 року позивач внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, а саме, незабезпечення вищезазначеним лікарським засобом, змушений був придбати лікарський засіб «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій на загальну суму 188576,20 грн. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2019 р. у справі №761/34733/18, від 05.11.2020 р. у справі №761/41771/19, від 25.05.2021 р. у справі №761/1241/21, від 15.09.2022 р. у справі №761/34215/21 стягнуто на користь позивача матеріальну шкоду внаслідок неправомірної бездіяльності щодо незабезпечення лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» за попередні періоди. При цьому, у вказаних рішеннях встановлено обставини, що саме внаслідок протиправної бездіяльності відповідача позивач був вимушений за власний рахунок забезпечувати себе лікарським засобом. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту «е» частини першої статті 7 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров`я шляхом встановлення відповідальності за порушення прав і законних інтересів громадян у сфері охорони здоров`я. Статтею 8 цього ж Закону держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист. Кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, до якої належать первинна медична допомога; вторинна (спеціалізована) медична допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Держава гарантує безоплатне надання медичної допомоги у державних та комунальних закладах охорони здоров`я також за епідемічними показаннями та безоплатне проведення медико-соціальної експертизи. У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством. Згідно до вимог статті 53-1 Закону держава забезпечує заходи з профілактики рідкісних (орфанних) захворювань та організацію надання громадянам, які страждають на такі захворювання, відповідної медичної допомоги. Громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, безперебійно та безоплатно забезпечуються необхідними для лікування цих захворювань лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання відповідно до їх переліку та обсягів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3 пункту «б» ч. 1 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо забезпечення відповідно до законодавства пільгових категорій населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення. Для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди у даній справі необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. При цьому, враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до 1173 ЦК України, вина органу місцевого самоврядування як обов`язкова підстава відповідальності виключається. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року було встановлено факт протиправної бездіяльності відповідача щодо забезпечення [PERSON] лікарським засобом, а судом апеляційної інстанції - факт наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача і матеріальною шкодою заподіяною [PERSON] у вигляді вимушених витрат на придбання ліків. Внаслідок бездіяльності Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) були порушені права позивача щодо його забезпечення лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, внаслідок чого [PERSON] був вимушений за власний рахунок забезпечувати себе даним лікарським засобом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Департамента охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі - 188 576 грн. 20 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з Департамента охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] кошти судового збору в розмірі - 1885 грн. 76 коп.

Outcome: approved