Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , просить визнати шлюб, зареєстрований 19.06.2009 між ним та відповідачкою у Муніципалітеті Теннер Данії, недійсним у зв`язку із його фіктивністю. Позов мотивує тим, що у 2009 році вирішив оформити громадянство Німеччини, що дозволяло б йому більш ефективно здійснювати господарську діяльність за межами України. У середині 2009 року [PERSON] досяг з [PERSON] , яка мала посвідку на проживання у Німеччині, домовленостей про укладення шлюбу без наміру створення сім`ї. Шлюб вирішили зареєструвати в Данії для подальшої легалізації такого шлюбу у Німеччині, оскільки законодавство Данії, порівняно з законодавством інших європейських країн, лояльне щодо процедури укладення шлюбу. При легалізації цього шлюбу в Німеччині міграційна служба (Auslanderbehorde) визнала шлюб укладений між Позивачем та Відповідачем, фіктивним. Жодна із сторін шлюбу не мала наміру створити сім`ю. Разом з тим, на цей час [PERSON] претендує на майно, яке нажите за час фіктивного шлюбу, зокрема, нерухоме майно по [ADDRESS] . [PERSON] через свого представника надала суду відзив на позов, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог. Звертає увагу суду, що шлюб не був фіктивним, що видно із документів, наданих компетентними органами Ресубліки Німеччина, зокрема, протоколів паралельного опитування, в яких сторони повідомляли факти спільного відпочину, подорожей, знайомство, купівлю шлюбних кілець. [PERSON] був зареєстрований із [PERSON] в її квартирі по бульвару [ADDRESS] . Зазначає, що сторони спільно проживали в орендованій квартирі по [ADDRESS] , позивач також жив у [PERSON] у місті Берліні, де був зареєстрований, вони були поєднані спільним побутом та вели спільне господарство, відзначали свята, спільно відпочивали, спільно витрачали кошти. Вказані обставини також можуть підтвердитися фотографіями. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2022 року суд постановив звернутися з судовим дорученням про надання правової допомоги до Земельного суду [PERSON] чи іншого компетентного органу Федеративної республіки Німеччина з проханням провести певні процесуальні дії, провадження у справі зупинити до надходження відповіді. Провадження у справі поновлено ухвалою від 03 серпня 2023 року. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року із занесенням до протоколу судового засідання суд постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 26 квітня 2024 року суд постановив призначити по справі судову технічну експертизу, висновок якої надійшов на адресу суду 24.06.2024. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Представник відповідачки заперечив проти позову, з підстав, викладених у відзиві. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] 19.06.2009 року зареєстрували шлюб, про що зроблено запис № 5641/2009 від 19 червня 2009 року Муніципалітетом Теннер Королівства Данії (т.1 а.с. 7,8). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2016 року у справі № 607/18886/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили. Судом досліджено розписка від 10.08.2009 від імені [PERSON] (т.1 а.с. 192), такого змісту: «Я, [PERSON] , отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 85000 Євро за сприяння в отриманні дозволу на постійне проживання у Федеративній Республіці Німеччина, шляхом укладення фіктивного шлюбу з [PERSON] у Данії. Зобов`язується не виставляти ніяких претензій на майно належне [PERSON] , яке буде набуте ним під час фіктивного шлюбу. У випадку відмови [PERSON] у наданні документів на право постійного перебування у Німеччині зобов`язується повернути отримані мною кошти у розмірі 80000 Євро. Виготовлення всіх необхідних доказів дійсності шлюбу (переписку, спільні фотографії, візити в Україну і в Німеччину, які необхідно долучити у відповідні органи Німеччини беру на себе. Вартість цих послуг становить 5000 євро і входить в загальну суму та не повертається у випадку відмови в отриманні дозволу на постійне місце проживання у Німеччині. Додаткових витрат не передбачається. 10.08.2009, підпис, [PERSON] » Також, як видно із інформації Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 20.10.2023, органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022211040000975 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15 частиною четвертою статті 190 Кримінального Кодексу України за фактом звернення [PERSON] , про те, що його колишня дружина [PERSON] , зловживаючи довірою, спричинила майнову шкоду [PERSON] на суму 400 000 доларів США (т.1 а.с. 194). В рамках цього кримінального провадження за №12022211040000975 було проведено судову почеркознавчу експертизу, відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНІДСЕ від 26.04.2023 №1345/23-21, підпис у розписці від 10.08.2009 наданий на дослідження виконаний [PERSON] . Також, згідно висновку експерта Тернопільського відділення КНІДСЕ за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 20.08.2024 №419/24-22, підпис від імені [PERSON] під текстом між друкованими записами « [INFO] » та [PERSON] » у розписці [PERSON] про отримання від [PERSON] готівкових коштів у розмірі 8500 Євро виконано рукописним способом, авторучкою з кульковим писальним вузлом, без попередньої підготовки до його виконання та використання технічних засобів відтворення. Крім того, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022078030001313 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України за фактом того, що підроблено розписку від імені [PERSON] . В рамках вказаного кримінального провадження дізнавачем 26 жовтня 2022 року допитано потерпілу [PERSON] (т.2 а.с. 24), яка повідомила, що [PERSON] підробив розписку від її імені про отримання нею грошових коштів на суму 85000 Євро щоб перешкодити в поділі спільного майна подружжя. [PERSON] з 15.09.2006 по 04.06.2013 зареєстрував своє місце проживання в квартирі [ADDRESS] , яка належала [PERSON] (т.2 а.с. 28-34). Як видно із інформації (т.2. а.с. 50-109) відомства земельного уряду у справах громадян та правопорядку, відомством розглядалася заява громадянина України [PERSON] від 17 липня 2009 року, чоловіка [PERSON] , що разом проживають по [ADDRESS] , про видачу дозволу на перебування з метою возз`єднання сім`ї. За наслідком розгляду звернення, відповіддю від 27.07.2009 заява про видачу дозволу на перебування відхилена з тих підстав, що заявником приховувалася справжня мета в`їзду на територію Федеративної республіки Німеччина - возз`єднання сім`ї. 10 лютого 2010 року [PERSON] повторно звернувся із візовою заявкою з метою подальшого перебування в країні з метою возз`єднання сім`ї - із дружиною [PERSON] (т.2 а.с. 100-104). Як видно із листа консула [PERSON] (т.2 а.с. 113), при написанні заяви виникли сильні підозри на рахунок того, що мова йде про шлюб, який було укладено з метою забезпечити заявнику право на проживання у Німеччині, яке перед цим вже було заборонене. Тому консул запропонував провести одночасне/паралельне інтерв`ю з метою виключення того факту, що шлюб є фіктивним. Під час розгляду заявки 26.07.2010 були проведені опитування [PERSON] (т.2 а.с. 114-122) та [PERSON] (т.2.а.с. 123-129), в яких учасники розповідали про факти знайомства, одруження, спільного проживання, відпочинку, купівлю шлюбних кілець, тощо. Зокрема, [PERSON] повідомив, що проживав з [PERSON] у березні 2005 року у готелі у Львові, улітку 2005 - відвідував з нею півострів Крим у продовж двох тижнів, улітку 2006 року в Греції проводили свою відпустку, в 2007 році на півострові Крим. В 2010 році знову були в Греції разом. З матеріалів судового доручення, вбачається, що 14.06.2011 рішенням Посольства в місті Києві було відмовлено у видачі візи. Разом з тим, листом від 14.07.2011 повідомлено, що вказане рішення посольства скасовується та заява [PERSON] на отримання візи для возз`єднання сім`ї повторно відхилена навіть після повторного розгляду, у зв`язку із відсутністю сертифіката володіння німецькою мовою (т.2 а.с. 134-139). Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 11-19), 17.01.2013 [PERSON] набув право власності на нежитлові приміщення по [ADDRESS] загальною площею 86,3 кв.м та 549,6 кв.м. Також, як видно із ухвали судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2021 року у справі №607/13370/21, в провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Допитаний як свідок [PERSON] показала, що вона в 2008 році переїхала жити в квартиру в будинку на вулиці Руській. Там познайомилася із [PERSON] та [PERSON] , які вже там проживали разом однією сім`єю. Одружилися вони дещо пізніше. [PERSON] та [PERSON] жили в цій квартирі до 2012 році, потім переїхали жити на вулицю [PERSON] . В лютому 2009 році в них народився син [PERSON] , а в червні 2016 року - син [PERSON] . Вона неодноразово була в гостях у [PERSON] , бачила там особисті речі [PERSON] , вони мали спільний побут та жили як сім`я. Вважає, що [PERSON] була щаслива із [PERSON] , про те, що [PERSON] мав іншу дружину вона не знала. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що він дружить із [PERSON] близько 35 років, колись займалися спортом разом. Майже кожного дня зустрічалися, близько раз в тиждень бував в нього дома. Знає також [PERSON] . [PERSON] йому розповідав, що зареєстрував шлюб в [PERSON] із [PERSON] для отримання посвідки на проживання в Німеччині. При цьому, для того, щоби переконати працівників посольства Німеччини про реальність шлюбних відносин, робили багато спільних фотографій із [PERSON] , в тому числі і весільних, нібито зі спільного відпочинку. Йому не відомо, що [PERSON] із [PERSON] спільно проживали. Коли [PERSON] приїжджала в Україну вона проживала в своїй квартирі, могла зустрічатися із [PERSON] , але не жили як сім`я. Знає, що [PERSON] жив з 2008 року із своєю дружиною [PERSON] по [ADDRESS] . Приблизно в 2009 році в них народився старший син [PERSON] , а 2016 - молодший - Лука. Приблизно в 2012 році [PERSON] із [PERSON] переїхали жити на вулицю [PERSON] . Заслухавши учасників, свідків, дослідивши докази суд доходить такого висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 1 СК України визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний союз жінки та чоловіка після реєстрації шлюбу породжує певні правовідносини між подружжям, породжує взаємні права і обов`язки. Виникають особисті немайнові та майнові відносини, наявність певних прав і обов`язків подружжя для забезпечення і реалізації прав членів сім`ї. У частині другій статті 40 СК України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (стаття 40 СК України). У постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16-ц Верховний Суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Відповідно до статті 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена. Фіктивність шлюбу виникає у разі, якщо з переліку обов`язкових ознак шлюбу «випадає» намір створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України). Тобто обидва з подружжя (за їх взаємною згодою та обізнаністю) або один з подружжя (у той час, коли інший з подружжя націлений на створення сім`ї) має намір на реєстрацію шлюбу, однак без мети створити повноцінну сім`ю в розумінні сімейного законодавства. «Намір створення сім`ї» - оціночне поняття і суд на підставі оцінки обставин справи та поданих доказів визначає його наявність чи відсутність. Своєрідними ознаками фіктивного шлюбу можуть бути окремо або у сукупності, зокрема: 1) наявність корисливої мети (реєстрація шлюбу задля чогось) чи майнової вигоди від такого шлюбу; 2) окреме проживання подружжя; 3) відсутність спільно набутого майна; 4) відсутність турботи один про одного та взаємної матеріальної підтримки; 5) невизнання подружніх стосунків перед іншими людьми; 6) небажання народжувати спільних дітей чи їх відсутність; 7) фактичні сімейні стосунки з третіми особами; 8) демонстрування перед третіми особами відсутності фактичних шлюбних відносин і наголошення на фіктивності реєстрації шлюбу. Для визнання шлюбу недійсним на тій підставі, що шлюб є фіктивним (якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя) необхідно встановити докази, які б свідчили про наявність чи відсутність бажання створити сім`ю, спільне проживання подружжя, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення спільного господарства подружжям та інше. Відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. У статтях 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним [PERSON] зазначив, що шлюб укладений з відповідачкою є фіктивним, оскільки він був зареєстрований без наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя, а з метою отримати посвідку на проживання в Федеративній Республіці Німеччина для спрощення ведення бізнесу. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 19.06.2009 року зареєстрували шлюб. Разом з тим з досліджених судом доказів, зокрема показань свідків, судом встановлено, що з 2008 року [PERSON] проживав однією сім`єю із [PERSON] в квартирі, яка знаходилася в будинку по [ADDRESS] , а в лютому 2009 року в них народився син [PERSON] . [PERSON] , при цьому, разом із своїм сином постійно проживала в Федеративній Республіці Німеччина. Будь-яких доказів щодо спільного проживання сторін, те що вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, матеріали справи не містять, таких доказів не надала і відповідач під час розгляду справи в суді. Спільні фото відпочину не підтверджують факт проживання однією сім`єю та ведення спільного побуту. Більше того, як видно із розписки від [PERSON] 10.08.2009, вона отримала грошові кошти від [PERSON] за сприяння в отриманні дозволу на постійне проживання у Федеративній республіці Німеччина, шляхом укладення фіктивного шлюбу. Вказане також показав свідок [PERSON] та опосередковано підтверджується заявками [PERSON] до органів Федеративної Республіки Німеччина із проханнями про отримання дозволу на постійне місце проживання для возз`єднання сім`ї. Відповідні сумніви працівника посольства зафіксовані у листі консула [PERSON] (т.2 а.с. 113). Отже є ознаки фіктивності шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 2009 році. Разом з тим, відповідно до частини другої статної 43 Сімейного кодексу України, якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу. Крім того, у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 (справа № 756/8186/17) вказано, що не може одночасно існувати два рішення суду з приводу спору між тим самим подружжям, як про розірвання шлюбу, так і про визнання цього шлюбу недійсним. Отже наявність чинного рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для вирішення спору між сторонами такого шлюбу про визнання його недійсним. Як видно із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2016 року у справі № 607/18886/15-ц даний шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили. Отже, у зв`язку із тим, що рішення про розірвання між сторонами цієї справи шлюбу є чинним на час вирішення даного спору, отже позивач не може заявляти вимоги про визнання цього ж шлюбу недійсним. За встановлених обставин позивач вправі або оскаржувати до суду вищої інстанції рішення суду про розірвання шлюбу або порушувати питання про його перегляд за нововиявленими обставинами, якщо для цього є підстави. Отже, позовні вимоги не можуть бути задоволені, адже в позивача згідно вимог частини другої статті 43 СК України взагалі відсутнє право на пред`явлення таких позовних вимог (наявне чинне рішення суду про розірвання відповідного шлюбу). Тому, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed