Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

В березні 2024 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року за правилами підсудності вказану позовну заяву передано до Шевченківського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2024 року матеріали вказаної позовної заяви передано на розгляд судді Левицької Т.В. В своїх позовних вимогах позивач просить: - розірвати укладений між сторонами шлюб; - стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 18 березня 2024 р. та до досягнення дитиною повноліття / [INFO] /. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та відповідачем [PERSON] 25 грудня 2010 року було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, про що було зроблено актовий запис № 2114. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] . Зазначила, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені з 2023 року. Спільна дитина фактично знаходиться на утриманні позивачки та залишається проживати з нею. Вважає, що подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. У позовній заяві позивач просить після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила розірвати укладений шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Зазначила, що з відповідачем не проживають разом, шлюбні відносини між ними припинені з 2023 року, спільного господарства не ведуть. Вона проживає з іншим чоловіком. Дитина залишиться проживати разом з нею. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти позовних вимог, викладених у позовній заяві. Зазначив, що примирення є неможливим, оскільки його дружина [PERSON] покинула його та проживає з іншим чоловіком близько дев`ятьох місяців. Офіційно він не працює. Дитина буде проживати разом з дружиною. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2010 року. [INFO] у сторін народилася донька: [PERSON] . Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, позивачка проживає з іншим чоловіком, тому примирення між сторонами і збереження шлюбу на теперішній час є неможливе. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки « [PERSON] », відповідача « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін, фактично знаходиться на утриманні своєї матері - позивачки, що не було спростовано стороною відповідача. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка, пред`являючи позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилалась на те, що вона не зможе самостійно забезпечити утримання дитини самостійно. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання спільної дитини сторін у розмірі частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову 18 березня 2024 р. та до досягнення дитиною повноліття / [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 20 коп. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial