Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі також - АТ «ПУМБ», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 13.09.2018 на підставі кредитного договору № 2001124924701 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 14 000,00 грн., який пізніше було збільшено до 39 563,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.04.2024 складає 67 457,06 грн., з яких: - 39 562,31 грн. - заборгованість за кредитом; - 27 894,75 грн. - заборгованість за процентами; - 0 грн. - заборгованість за комісією. Умовами публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, передбачено право банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Так, згідно пункту 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. З огляду на вказані обставини, просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 67 457,06 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.86). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2024 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.97). В судове засідання представник позивача АТ «ПУМБ» не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника банку (а.с.5). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі та пояснила, що сума заборгованості за позовом не надає інформації за платежі декількох місяців (травень, червень, липень, серпень) в сумі 3 000,00 грн. На її утриманні знаходиться мати [PERSON] (має вади руху). [PERSON] в ніякому разі не відмовляється від сплати боргу. Але заперечує його кількість. Її банківську карту було заблоковано з початку 2023 року (видно з банківського витягу в додатку до позову), тому згідна з кредитом 39 562,31 грн., але проти заборгованості процентів - 27 894,75 грн. (а.с.105). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.09.2018 [PERSON] звернулася до АТ «ПУМБ» із заявою № 2001124924701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердила, що прийняла Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах (а.с.7). Згідно з умовами такого договору відповідачка отримала кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 14 000,00 грн. В подальшому розмір вказаного кредитного ліміту було збільшено до 39 563,00 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту (а.с.43). Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб кредит наданий на строк 12 місяців. Зі спливом вказаного строку він продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із Сторін (а.с.8). 13.09.2018 [PERSON] був підписаний Паспорт споживчого кредиту. Згідно копії паспорта споживчого кредиту відповідачу відкрито кредитну лінію шляхом перерахунку коштів на картку суми споживчого кредиту. Сума/ліміт споживчого кредиту 14 000,00 грн., зі строком користування споживчим кредитом 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Цільове призначення загальні споживчі цілі, в тому числі за договором страхування. Розмір стандартної процентної ставки, за користування споживчим кредитом 47,88% річних, реальна річна процентна ставка відсотків річних - 57,81%, розрахунковий день - 30 число місяця. В разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується процентна ставка 62% річних: з 1 (першого) дня виникнення простроченої заборгованості на суму залишку заборгованості за кредитом, комісія за проведення обов`язкового платежу, внесеного після настання платіжної дати 100 грн. (а.с.8). Позивач АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, внаслідок чого станом на 30.04.2024 у неї виникла заборгованість у розмірі 67 457,06 грн., яка складається з: 39 562,31 грн. - заборгованість за кредитом; 27 894,75 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.44-48). Позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу (повідомлення) від 01.05.2024 про наявну заборгованість в розмірі 67 457,06 грн. та про добровільне виконання зобов`язань (а.с.38-39). Оскільки досудові вимоги банку про погашення кредитної заборгованості позичальником добровільно задоволені не були, банк звернувся з цим позовом до суду для стягнення наявної кредитної заборгованості. Відповідач користувалась кредитними коштами позивача, знімала з кредитного рахунку кошти для власних потреб, здійснювала покупки, періодично сплачувала кошти в рахунок повернення отриманих кредитних коштів, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] здійсненою за період з 13.09.2018 по 30.04.2024 (а.с.49-64). За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України). У відповідності до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 13.09.2018, окрім заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб підписала особисто і паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено усі умови отримання кредитних коштів. Зокрема: кредитний ліміт - 14 000,00 грн., строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, реальна річна процентна ставки - 57,81%; порядок повернення кредиту: щомісячно не пізніше настання платіжної дати протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду (а.с.8). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту, виданої АТ «ПУМБ», кредитний ліміт за договором № 2001124924701 було збільшено до 39 563,00 грн. (а.с.43). За приписами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору споживчого кредиту № 2001124924701 від 13.09.2018. Зазначений договір недійсним не визнано. Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, судом встановлено, що сторони дійшли згоди з усіх істотних умов договору, що свідчить про укладеність договору споживчого кредиту № 2001124924701 від 13 вересня 2018 року між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із виписки з особового рахунку [PERSON] наданої АТ «ПУМБ» вбачається, що остання систематично використовувала грошові кошти з рахунку на оплату товарів та послуг та здійснювала часткове погашення кредиту. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач не перевищував встановлені кредитним договором ставки по відсоткам за наданим кредитом. Заборгованість за кредитним договором № 2001124924701 від 13.09.2018 становить 67 457,06 грн., яка складається з: 39 562,31 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 27 894,75 грн. - заборгованості за відсотками. Згідно з правовими висновками, наведеними в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічне викладено в постанові Верховного Суду в справі № 278/2177/15-ц від 17.12.2020. Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зробив висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком самого відповідача. Відтак, заперечення відповідача щодо заборгованості за процентами спростовується наявними у матеріалах справи паспортом споживчого кредиту, підписаного власноручно [PERSON] та випискою з особового рахунку [PERSON] Підписуючи паспорт споживчого кредиту, відповідач була ознайомлена з розміром кредитного ліміту, розміром реальної річної процентної ставки, розрахунковою та платіжною датою кредиту; строком дії кредитного ліміту, розміром мінімального платежу та іншими умовами надання та обслуговування кредитної картки. Окрім того, відповідачем не заперечується факт отримання кредиту та використання кредитних коштів. Відповідач [PERSON] разом з своїми письмовими поясненнями надала до суду платіжні інструкції про сплату кредиту: від 18.05.2024 № 0.0.3654355064.1 на суму 500,00 грн.; від 12.06.2024 № 0.0.3699210184.1 на суму 500,00 грн.; від 12.07.2024 № 0.0.3757604496.1 на суму 500,00 грн.; від 31.07.2024 № 0.0.3795206686.1 на суму 500,00 грн.; від 13.08.2024 № 0.0.3818950245.1 на суму 1 000,00 грн., а всього на загальну суму 3 000,00 грн. (а.с.106-110). Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості (а.с.44-48), грошові кошти в загальній сумі 3 000,00 грн. позивачем не враховано, оскільки розрахунок заборгованості проведено станом на 30.04.2024, а відповідач сплачувала частково борг з 18.05.2024 по 13.08.2024. Тому, суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, та врахувати сплачені кошти в розмірі 3 000,00 грн., а тому з [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 64 457,06 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягають частковому задоволенню, а з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2001124924701 від 13.09.2018 в сумі 64 457,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 178 від 11.06.2024 (а.с.1). Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 95,55% (64 457,06 грн. х 100 : 67 457,06 грн.), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 95,55% від сплаченої суми витрат, що становить 2 314,60 грн. (2 422,40 грн. х 95,55% : 100%) судового збору.

Outcome: partial