Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

03.04.2024 року позивач в особі свого представника за довіреністю Бобрицького Сергія Павловича звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2019 року до 29.02.2024 року у розмірі 6758,26 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (який складається у тому числі із судового збору, сплаченого за подання заяву про видачу судового наказу), а також судові витрати у вигляді доступу до реєстру прав власності на нерухоме майно у розмірі 41,00 грн. після ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2023 року про відмову у видачі судового наказу з відповідача на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України через неможливість встановити зареєстроване місце проживання відповідача у наказаному провадженні. Підставою заявлених позовних вимог стало отримання відповідачем комунальної послуги від позивача та не внесення відповідної плати за вказані послуги у визначений Житловим кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» строк, що дозволяє позивачу вимагати стягнення вказаного боргу у судовому порядку після скасування судового наказу. Ухвалою судді від 23.05.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову, здійснено повідомлення відповідачки як особи, яка не зареєстрована на території Харківської області, у порядку ч.11 ст.128 та ч.10 ст.187 ЦПК України через офіційний веб-сайт судової влади України (а.с.31-32). Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.35-36), а відповідачка засобами поштового зв`язку за останнім відомим місцем проживання у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.37) та через офіційний веб-сайт судової влади України. Заяви, клопотання у справі від сторін не надходили та інші процесуальні дії у справі не застосовувалися. Відповідачка не подавала відзив на позовну заяву. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач є надавачем універсальної послуги з постачання електричної енергії для побутових споживачів Харківської області на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №505 від 19.06.2018 року та постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1268 від 26.10.2018 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії». Згідно з ч.4 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Національною комісією, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений позивачем на офіційному веб-сайті позивача: https://zbutenergo.kharkov.ua. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2023 року у справі №632/1802/23 відмовлено позивачу у стягненні відповідних витрат з відповідачки у порядку наказаного провадження, оскільки відповідачка взагалі ніде не зареєстрована (а.с.5). Відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджує інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.02.2024 року №367935697 (а.с.7) та договір міни від 02.05.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Васильєвою С.І. (реєстраційний номер 254)(а.с.19-21). Послуги з розподілу та постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , відповідач отримує, що підтверджують його оплати за користування вказаними послугами, остання з яких надійшла 31.05.2023 року. Більш того, відповідачка підписала заяву-приєднання до умов про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг 18.12.2019 року (а.с.16). На підставі ч.4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. До позовної заяви додано копію типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційні пропозиції №21 та №24 (а.с.9-14), які підтверджують публічність послуг з розподілу та постачання електричної енергії, які надає позивач. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) та «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою №312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року та є однаковими для всіх споживачів. Відповідно до п.2.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Пунктами 5.8 та 5.10 Договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць; оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем. Згідно пункту 6.2 Договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг відповідно до умов Договору, а також відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за Договором. Відповідно до пункту 9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 4.1 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою №312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року (далі - Правила) розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Згідно з п.4.7 Правил оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п.5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості встановлено, що відповідач за період з 01.04.2019 року до 29.02.2024 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 6758,26 грн. (а.с.22). Таким чином під час судового розгляду встановлено, що саме відповідачка повинна нести відповідальність за оплату послуг з розподілу та постачання електричної енергії, саме вона прийняла на себе обов`язки споживача за публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви-приєднання до нього та позивач довів розмір заборгованості, яка мається перед позивачем у відповідачки. Підстав для застосування строків позовної давності судом не встановлено на підставі п.12 та п.19 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. На підставі ст.141 ЦПК України з урахуванням норм ч.2 ст.164 ЦПК України щодо зарахування судового збору, який був сплачений при зверненні до суду із судовим наказом, у вартість судового збору в разі подальшого звернення до суду із відповідним позовом, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Відносно стягнення заявлених позивачем як судових витрат понесених позивачем витрат на отримання довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо належності квартири, де надаються послуги відповідачці, у розмірі 41,00 грн., то, по-перше, суд відмовляє у стягненні 1,00 грн. із цієї суми, яка є комісією за відповідну оплату, та добровільно була сплачена позивачем за відповідний грошовий переказ на власний розсуд, а, по-друге, вже відносно суми у 40,00 грн., суд визначає її як заявлену на підставі ч.1 ст.140 ЦПК України (витрати, пов`язані з витребуванням доказів), однак в задоволенні вказаної вимоги відмовляє, оскільки позивач повинен надавати послуги споживачам, дані про які він отримав від попереднього надавача вказаних послуг, яким є АТ «Харківобленерго», та не отримання вказаних даних не може бути підставою для стягнення вказаних витрат з відповідачки, оскільки передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих не побутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам відповідно до норм розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії». Крім цього, право власності відповідачки на спірну квартиру було відомо позивачу при підписанні відповідачем заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тобто отримувати вказану послугу в частині встановлення власника не було для позивача обов`язковим. На підставі викладеного та

Outcome: approved