Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] через представника, адвоката Живагу Олександра Васильовича звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць для прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] , посилаючись на те, що пропустила його з поважних причин. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що [INFO] померла одинока жінка [PERSON] , за якою вона доглядала, починаючи з 2001 року. Всі необхідні дії щодо проведення поховання забезпечувала та проводила особисто позивачка. У 2010 році [PERSON] подарувала синові позивачки [PERSON] житловий будинок. Зі спливом значного часу під час ремонту подарованого синові житлового будинку, позивачка виявила заповіт, складений померлою [PERSON] на її ім`я. Зі змісту заповіту вбачається, що 23 травня 2002 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачці. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0217 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Плахтянської сільської ради, кадастровий номер 3222786800:02:001:0056. Наприкінці липня 2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте нотаріус повідомив про неможливість прийняття заяви, оскільки позивачка пропустила встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому вимушена звернутися до суду. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 26 серпня 2024 року відкрив провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Суд ухвалою від 07 жовтня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У засідання позивачка та її представник не з`явились. 30 жовтня 2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторін та представників, просить прийняти рішення про задоволення позовних вимог з огляду на їх обґрунтованість та доведеність. Від представника відповідача 22 жовтня 2024 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Рішення просить прийняти за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з нез`явленням у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на таке. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 06 червня 2024 року Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 3. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 0,2717 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222786800:02:001:0056 (копія\~державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯД\~№ 677542\~від 28\~вересня 2006\~року. [PERSON] 23 травня 2002 року склала заповіт від 22 травня 2002 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Гавронщинської сільської ради народних депутатів Осадчою Н. М., зі змісту якого вбачається, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Для прийняття спадщини позивачка 30 липня 2024 року звернулась із заявою до приватного нотаріуса Ольшевського В. С. Однак їй було відмовлено у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначений строк позивачка пропустила, оскільки не знала про існування заповіту. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1233 Цивільного кодексу України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою\~статті 1235 Цивільного кодексу України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 Цивільного кодексу України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки доведено, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , але у встановлений законом час із заявою про прийняття спадщини не звернулася через необізнаність про його існування, а тому суд вважає, що позивачка пропустила передбачений законом строк з поважних причин та на підставі статті 1272 Цивільного кодексу України визначає їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved