Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 22 102,87 грн., та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 квітня 2022 р., між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.994231866, згідно умов даного Договору страхування, Позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] . 18 серпня 2022 р., між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладена Додаткова угода до Договору страхування, відповідно до умов якої Сторони дійшли згоди щодо збільшення страхової суми по транспортному засобу застрахованому за Договором страхування. 07 березня 2023 р., у м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (забезпечений транспортний засіб) та транспортного засобу «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року у справі №755/3655/23 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 07 березня 2023 р., власник транспортного засобу Skoda», державний номерний знак [NUMBER] звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (Позивача) із Заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО №АМ.994231866. Позивач на підставі Страхового акту №26364/1, враховуючи Ремонтну калькуляцію №26364 від 09.03.2023 р., здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 22 102 (двадцять дві тисячі сто дві) грн. 87 коп., що підтверджується Платіжною інструкцією №00091387 від 13.03.2023 року. Під час дослідження страхового випадку, стало відомо, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] не була застрахована. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 22 102,87 грн страхувальнику останнього, та сплачений судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. 11 липня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 15 липня 2024 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 26 квітня 2022 р., між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.994231866, згідно умов даного Договору страхування, Позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Skoda», державний номерний знак [NUMBER] . 18 серпня 2022 р., між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладена Додаткова угода до Договору страхування, відповідно до умов якої Сторони дійшли згоди щодо збільшення страхової суми по транспортному засобу застрахованому за Договором страхування. Встановлено, що 07.03.2023 р. о 08 год. 05 хв. в районі будинку № 3, розташованого на вул. Миропільській у м. Києві, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року у справі №755/3655/23 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. 07 березня 2023 р., власник транспортного засобу Skoda», державний номерний знак [NUMBER] звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із Заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО №АМ.994231866. Позивач на підставі Страхового акту №26364/1, враховуючи Ремонтну калькуляцію №26364 від 09.03.2023 р., здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 22 102 (двадцять дві тисячі сто дві) грн. 87 коп., що підтверджується Платіжною інструкцією №00091387 від 13.03.2023 року. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказував, що внаслідок виплати ним страхового відшкодування в розмірі 22 102,87 грн, до нього перейшло право вимоги до відповідача в частині сплаченої суми страхового відшкодування. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Положеннями статей 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд вважає, що право вимоги яке виникає в порядку та на умовах передбачених статтею 993 ЦК України, а також статті 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення статті 1166 ЦК України є деліктним зобов`язанням. Положеннями статей 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Зазначені висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 910/2351/17, та від 05 квітня 2018 року у справі № 910/3165/17. Ураховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за договором страхування в розмірі 22 102,87 грн, до нього в порядку та на умовах передбачених статтями 512, 514, 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 22 102,87 грн, при цьому судом врахована, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована у встановленому законом порядку. Окрім того, позивачем на адресу відповідача 26 жовтня 2023 року була направлена претензія про регресні вимоги на суму 22 102,87 грн., однак залишилась без виконання. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved