Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 26.10.2012 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 31.10.2022. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, не дбає про сім`ю матеріально, не приймає участі у вихованні сина, не дбає про його фізичний, психічний, моральний розвиток та добробут, не цікавиться його життям та навчанням. Відповідач добровільно виплачувати кошти для належного утримання сина не погоджується. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Голопристанським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонський області 28.07.2016, актовий запис № 109, відповідно до якого батьком є відповідач у справі, матір`ю є позивач у справі. Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 20.04.2022 № 6803-7000878014 та № 6803-7000877626, [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, свій обов`язок щодо участі в матеріальному утриманні сина не виконує. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Таким чином, з врахуванням інтересів та прав дитини на належне фінансове забезпечення, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, визначивши розмір аліментів на малолітню дитину в сумі 3500 грн. щомісячно. В той же час, вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають з огляду на таке. Як зазначено в постанові ВС в складі суддів КЦС від 12.09.2018 № 459/2181/17 суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial