Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено Договір позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0677825071 від 11.07.2019 року. Відповідно до умов Договору позики, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн., в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, а ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти в розмірі 3100 грн. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, та відступлено право грошової вимоги, в тому числі за договором №0677825071 від 11.07.2019 року. 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором №0677825071 від 11.07.2019 року. Загальний розмір заборгованості перед ТОВ «Коллект Центр», що підлягає стягненню з [PERSON] за договором, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 08.04.2024 року, становить 46 363,42 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3099,99 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 42 263,43 грн. Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 46 363,42 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3099,99 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 42 263,43 грн. Також просить стягнути 3028,00 грн. судового збору та 13 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Позивач у позовній заяві просить справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності представника позивача, позов підтримує та просить задовольнити (а.с.3). Відповідач надала відзив на позовну заяву, у якому просить у позові відмовити повністю та застосувати позовну давність до позовних вимог, з тих підстав, що 01.02.2020 року вона уклала договір та позичила грошові кошти у сумі 3100 грн., однак грошові кошти у встановлений строк не повернула. Зазначає, що відповідно до ст.257 ЦК України, строк позовної давності минув 01.03.2023 року. Окрім того, зазначає, що ТОВ «Вердикт Капітал» не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення договору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то [PERSON] просить відмовити, з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні ордери, які б посвідчували повноваження адвокатів, жодних процесуальних документів у справі не складено адвокатами, оскільки позов подано до суду директором, матеріали справи не містять обов`язкових відомостей про розміри гонорарів адвокатів. (а.с.63-70) Позивач надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що строк дії кредитного договору- 3 роки, дата повернення кредиту - 01.02.2023 року. Вимог щодо дострокового погашення кредиту, відповідачем не надсилалися, отже, право на звернення до суду та момент початку перебігу позовної давності є невиконання умов договору, а саме: 02.02.2023 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності закінчується 02.02.2026 року. Окрім того, строки продовжувалися на строк дії карантину та перебіг позовної давності зупиняється на строк дії воєнного стану. Зазначають, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від ТОВ «Інфінас» до ТОВ «Вердикт Капітал» та від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача права вимоги за кредитним договором, до того ж вказані договори не оскаржуються в судовому порядку. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то вказує, що подання позовної заяви директором не спростовує, що її складено адвокатським об`єднанням, на підтвердження чого був наданий витяг з акту №2 від 08.03.2024 року. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов у повному обсязі. (а.с.74-79) У відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0677825071. Відповідно до п.1.5., 1.6., 1.14. вказаного Договору: загальний розмір кредитної лінії - 20 000 грн. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) - 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) - 20 000 грн., максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 1,75%. Максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75% (а.с.4-6). 01.02.2020 року [PERSON] підписала заявку-анкету на отримання кредиту на суму 3100 грн. 00 коп., термін кредиту 30 днів, спосіб отримання кредиту - платіжна картка, реквізити банківської картки - [NUMBER] . Підписанням заявки-анкети відповідач також підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom». (а.с.8) Згідно з акцептом оферти від 01.02.2020 року на отримання 2 траншу кредиту, [PERSON] згодна з умовами оферти ТОВ «Інфінанс», основні умови кредиту: розмір кредиту - 3100 грн., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0677825071 від 11.07.2019 року - 3 роки. Відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638,75% (а.с.7) 01.02.2020 року [PERSON] , з якою укладено Договір №0677825071 від 11.07.2019 року ідентифікований ТОВ «Інфінанс», акцепт договору підписано одноразовим ідентифікатором (а.с.8, 18). 01.02.2020 року ТОВ «Інфінанс» здійснено переказ грошових коштів, на суму 3100 грн. на картку № [NUMBER] (а.с.19). 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами, у тому числі за договором №0677825071 від 11.07.2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Реєстр Боржників в електронному вигляді передається за Актом приймання-передавання Реєстру Боржників. (а.с.23-25). Відповідно до п.2.2., 2.5. Договору факторингу №14-07/21, за цим Договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. (а.с.23) Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №14-07/2021 від 14.07.2021 року боржнику [PERSON] за Договором №0677825071, нарахована загальна сума заборгованості за кредитом в розмірі 26 724 грн. 99 коп., із яких 3099,99 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 23 625 грн. сума заборгованість по процентами. (а.с.26-28). Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму - 26 724 грн. 99 коп., що визначена в реєстрі боржників. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором №0677825071 від 11.07.2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] (а.с.29-31). Відповідно до п.5.4. Договору №10-01/2023, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів, за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до ст.625 ЦК України) за Договором позики за умови дотримання вимог чинного законодавства. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року боржнику [PERSON] за Договором №0677825071, нарахована загальна сума заборгованості за кредитом в розмірі 46 363,42 грн., із яких 3099,99 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 43 263, 43 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами. (а.с.32-34). За змістом ст.ст. 202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно ст.16 ЦПК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). За приписами ч.1 ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст.1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 11.07.2019 року, таким чином між позивачем та первісним кредитором виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором. Щодо строку позовної давності, то відповідно до ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. З ч.5 ст.261 ЦК України вбачається, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 01.02.2020 року [PERSON] підписала акцепт оферти на отримання кредиту у розмірі 3100 грн, в рамках Договору №0677825071 від 11.07.2019 року, відповідно до якого строк дії договору - 3 роки. Строк дії договору закінчився 11.07.2022 року. Після вказаної дати почався перебіг позовної давності. Враховуючи вищевказане, строк звернення до суду ТОВ «Коллект Центр» не пропущений. Ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України). За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не оспорює договір позики, укладений між нею та ТОВ «Інфінанс», у відзиві на позовну заяву підтверджує, що укладала відповідний договір, отримала грошові кошти у сумі 3100 грн. та свої зобов`язання не виконала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість. На підставі договорів відступлення права вимоги №14-07/21 та №10-01/2023, право вимоги за кредитним договором остаточно перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Заміна кредитора не звільняє від обов`язку погашення кредиту. Згідно наданого ТОВ «Коллект Центр» розрахунку, станом на 08.04.2024 року за договором №0677825071 від 11.07.2019 року, заборгованість становить 46 363,42 грн., з яких: 3099,99 грн. - заборгованості за основним зобов`язанням; 43 263,43 грн. сума заборгованість за відсотками. (а.с.22). Однак, умовами Договору факторингу №14-07/21 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» передбачено, що право грошової вимоги передається виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Розмір заборгованості, згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №14-07/2021 від 14.07.2021 року становить 26 724 грн. 99 коп., із яких 3099,99 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 23 625 грн. сума заборгованість по процентами. Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму - 26 724 грн. 99 коп., що визначена в реєстрі боржників. Окрім того, згідно Договору факторингу №10-01/2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір про відступлення прав вимоги. Згідно витягу з реєстру боржників [PERSON] нарахована загальна сума заборгованості за кредитом в розмірі 46 363,42 грн., із яких 3099,99 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 43 263, 43 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами. (а.с.32-34). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На момент переходу права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» розмір заборгованості становив 26 724 грн. 99 коп., тобто обсяг і умови не можуть змінюватися. Однак, загальна сума заборгованості, передана ТОВ «Коллект Центр» значно відрізняється та становить 46 363,42 грн. Матеріали справи не містять доказів та розрахунку збільшення процентів по справі. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0677825071 від 11.07.2019 року в розмірі 26 724,99 грн., з яких: 3099,99 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 23 625 грн. сума заборгованість по процентами. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.1, п.1 ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до роз`яснень п.48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази. 02 січня 2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» укладено Договір про надання правової допомоги №02-01/2023, згідно умов якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. До договору додано відповідний прайс-лист (а.с.45-47). Згідно витягу з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року, підписаного сторонами Договору, витрати на правничу допомогу становлять 13 000 грн. (а.с.50). Таким чином, проаналізувавши надані позивачем докази, ураховуючи задоволення позову та предмет його розгляду, суд вважає доведеним, обґрунтованим та правомірним відшкодування відповідачем на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, у розмірі 5000 грн.

Outcome: partial