Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , як дружина та чоловік, проживали в [ADDRESS] однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство й мати спільний бюджет. Однак [PERSON] помер [INFO] . Додавала, що з [PERSON] позивачка познайомилась у травні 2011 року, з яким вони постійно зустрічались, кохаючи один одного, тому разом відпочивати та спільно проводили весь вільний час. Їх стосунки досягли рівня сімейних, тому у них виникли взаємні права та обов`язки відносно один одного, внаслідок чого вони удвох вирішили жити разом як одна сім`я, як дружила та чоловік. Отже, 20 червня 2023 року позивачка остаточно переїхала до його квартири по [ADDRESS] , де вони як дружина та чоловік мешкали до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . За час проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружина, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, робили спільні покупки, займалися благоустроєм житла, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього вжитку. Додавала, що вона познайомила [PERSON] зі своєю матір`ю ще у 2012 році та з того часу він підтримував із її матір`ю та іншими родичами позивачки постійний зв`язок. Також вказувала, що 07.08.2023 року її чоловік, [PERSON] , був мобілізований [INFO] у зв`язку із повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та був зарахований до особового складу в штурмовий підрозділ ЗСУ. Натомість, 11 січня 2024 року [PERSON] , виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну та її незалежність загинув 11 січня 2024 року поблизу населеного пункту Опитне Покровського району Донецької області, про що свідчить довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть. Після загибелі [PERSON] [PERSON] узяла на себе усі витрати по його похованню та оформленню документів, пов`язаних із його смертю. Додавала, що сповіщення від 12.01.2024 року про загибель 11 січня 2024 року [PERSON] під час ведення бойових дій поблизу населеного пункту Опитне Покровського району Донецької області було надіслано саме [PERSON] , оскільки 26.05.2014 року чоловік позивачки, [PERSON] , у обліково-послужній картці військовослужбовця визначив членом сім`ї саме [PERSON] , як дружину. Крім того представниками ТЦК та СП позивачці були передані власні речі загиблого, мобільні телефони, одяг, банківські картки та інші особисті речі, а також нагороди та посвідчення до них. Крім того вказувала, що окрім неї у загиблого [PERSON] інших близьких родичів та членів сім`ї немає, оскільки його батько, [PERSON] , помер [INFO] , а мати [PERSON] померла [INFO] . Зазначала, шо після загибелі [PERSON] через перенесений нервовий стрес вона з січня по червень 2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні, в результаті чого їй була визначена інвалідність першої групи. Таким чином встановлення факту, що має юридичне значення, тобто встановлення факту проживання однією сім`єю загиблого [PERSON] та позивачки, як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу, необхідне для оформлення спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , а також отримання виплат членам сім`ї загиблого військовослужбовця. Додавала, що вона 17 червня 2024 року зверталась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку ухвалою суду від 9 вересня 2024 року було залишено без розгляду через наявність спору про право, внаслідок чого судом було рекомендовано вирішити спір шляхом подачі позову на загальних підставах. Таким чином, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18 січня 2024 року, згідно із уточненими позовними вимогами просила суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , починаючи з травня 2011 року та до 11 січня 2024 року. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.10.2024 року було змінено процесуальний статус Міністерства оборони України з третьої сторони на відповідача. Від представника Міноборони надійшов письмовий відзив та пояснення, де було зазначено, що вимоги [PERSON] помилково заявлені в рамках позовного провадження, хоча повинні бути розглянуті в окремому провадженні за ст. 315 ЦПК України, тому не зрозуміло з ким із відповідачів виник спір у [PERSON] . Також вказував, що військовослужбовець [PERSON] загинув [INFO] , тому на той момент закон не передбачав категорію осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, як особу, яка проживала однією сім`єю з загиблим (загиблою), як чоловік та жінка без шлюбу, внаслідок чого [PERSON] не має права на отримання такої виплати, оскільки позивачка за встановленими обставинами не набула прав подружжя, а факт, який вона просить встановити, не призводить для неї юридичних наслідків. Додавав, що [PERSON] не довела перед судом належними та допустимими доказами факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , а також, що позивачка займалась організацією поховання загиблого [PERSON] , тому не можна дійти висновку про наявність спільних обов`язків між ними саме як подружжя. Враховуючи наведе, просив суд в задоволенні позову [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити в повному обсязі. Позивачка, [PERSON] , та її представник, адвокат Мамедов А. Х., підтримуючи заявлені вимоги у повному обсязі та надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просили суд повністю задовольнити заявлені вимоги [PERSON] . Крім того [PERSON] у суді вказувала, що починаючи з травня 2011 року та до 7 серпня 2023 року вона мешкала як чоловік та дружина із [PERSON] по [ADDRESS] здебільшого у літню пору року зі своєю матір`ю та донькою, а також по [ADDRESS] здебільшого в зимню пору року разом із матір`ю [PERSON] Вказувала, що [PERSON] допомагав у вихованні її доньки, якій фактично замінив батька. До останнього вона спілкувалась із [PERSON] по телефону, очкуючи його повернення додому. Так вказувала, що [PERSON] спочатку направили на навчання до м. Новомосковськ, звідки направили на фронт на передову, де він приймав участь у бойових діях в складі штурмової бригади та під час виконання чергового завдання загинув [INFO] , про що її сповістили 12 січня 2024 року. Свого чоловіка вона поховала [INFO] . Зазначала, що у [PERSON] не залишилось рідних, оскільки батьки померли, а його рідний брат та племінник також загинули на фронті. Представник позивачки, адвокат Мамедов А. Х., також вказував у судовому засіданні, що представники відповідача спочатку заявляли клопотання про залишення без розгляду заяви [PERSON] в окремому проваджені, що було підтримано ухвалою суду від 9 вересня 2024 року, а зараз наполягають на необхідності розглядати таку справу в окремому провадженні, що свідчить про суперечливу поведінку представників Міноборони. Представники Міноборони в судове засідання не з`явились повторно, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності. Представники [INFO] до судового засідання не з`явились повторно та правом на подання письмових пояснень не скористались, будучи при цьому належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Суд зауважує, що на підставі положень ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК, у даному випадку немає. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає, що не заперечували представники Міноборони. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21. Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. При цьому суд відхиляє посилання представника Міноборони на необхідність розгляду справи в порядку окремого провадження, враховуючи, що клопотання представника Міноборони Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали від 9 вересня 2024 року було задоволено та залишено без розгляду в окремому провадженні заяву [PERSON] з аналогічними вимогами з посиланням на наявність спору про право, хоча при розгляді даної позовної заяви [PERSON] представники відповідача вказують на відсутність предмету спору. Таким чином враховуючи, що заяву [PERSON] з аналогічними вимогами, заявлену в окремому провадженні, було залишено судом без розгляду за ухвалою від 9 вересня 2024 року, яка набула чинності, то суд дійшов переконання про необхідність вирішення заявлених [PERSON] вимог у позовному провадженні з метою недопущення порушення її права на доступ до правосуддя. Суд також зазначає, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16. У цьому сенсі суд зауважує, що за ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в чинній редакції) до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Таким чином суд відкидає посилання представника відповідача на те, що вставлення факту, який просить встановити суд позивачка, не призводить до виникнення для неї юридичних наслідків. Суд по справі встановив, що зі свідоцтва про смерть, виданого Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 107 від 22 січня 2024 року, вбачається, що [INFO] [PERSON] помер у віці 40 років в селі Опитне Покровського району Донецької області, що також підтверджується копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 22 січня 2024 року, а також довідкою про причину смерті та лікарського свідоцтва, з яких вбачається що причиною смерті [PERSON] був перелам численних ділянок обох нижніх кінцівок та вибухова травма. Відповідно до копії паспортного документа загиблого 11 січня 2024 року [PERSON] (серія [NUMBER] ) вбачається, що останній був зареєстрований по [ADDRESS] із 3 вересня 2007 року. Смерть батьків [PERSON] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] 12 жовтня 2021 року, підтверджується копіями свідоцтв про смерть (серія [NUMBER] та серія [NUMBER] ) та свідоцтвом про народження [PERSON] (серія [NUMBER] ) відповідно. Судом при цьому було встановлено, що на підставі сповіщення від 12.01.2024 року [INFO] саме позивачку, [PERSON] , як дружину загиблого, було повідомлено про те, що її чоловік, [PERSON] , помер [INFO] поблизу н. п. Опитне Донецької області під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини, що є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) та надання пільг за законом. На підставі акту про спільне проживання від 15.04.2024 року ТОВ «Вектор Центробуд» вбачається, що за свідченнями сусідів по будинку [ADDRESS] вбачається, що позивачка, [PERSON] , мешкала разом однією родиною із [PERSON] , як чоловік та дружина, у кв. 44 такого будинку починаючи з травня 2011 року до смерті [PERSON] [INFO] . Свідок [PERSON] , будучи сусідкою позивачки, вказувала в суді, що біля 10 років до січня 2024 року спостерігала як [PERSON] та [PERSON] проводили час разом, мешкали із батьками [PERSON] в кв. [ADDRESS] . Додавала, що батьки [PERSON] померли, після чого [PERSON] разом із [PERSON] стали мешкати за такою адресою постійно. Свідок [PERSON] , будучи сусідкою по будинку із [PERSON] вказувала, що тривалий час мешкає по [ADDRESS] та біля 10 років до 2024 року спостерігала як здебільшого в літню пору року [PERSON] , донька [PERSON] , та [PERSON] мешкали по [ADDRESS] , як чоловік та дружина. Додавала, що [PERSON] та [PERSON] робили ремонт за такою адресою, де вели спільне господарство. Додавала, що в зимні місяці позивачка із [PERSON] мешкали у нього в квартирі. Свідок [PERSON] , допитана в суді, вказувала, що [PERSON] приходився чоловіком [PERSON] , яка є донькою свідка, починаючи з травня 2011 року, додаючи, що половину часу [PERSON] та [PERSON] мешкали із нею по [ADDRESS] , а іншу частину мешкали у [PERSON] в квартирі останнього разом із його матір`ю. Додавала, що донька мала із [PERSON] взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного, вели спільний бюджет. Крім того після мобілізації [PERSON] влітку проводжали в армію, допомагали йому грошима під час проходження ним навчання, а після відправки його на фронт, вже останній допомагав грошима своїй цивільній дружині, [PERSON] , шляхом перерахування коштів на банківський рахунок свідка, бо у позивачки були заблоковані рахунки в банку. Вона до самої загибелі [PERSON] спілкувалась із ним, підтримуючи теплі стосунки. Свідок [PERSON] вказувала суду, що вона є донькою [PERSON] , яка мешкала як дружина та чоловік із [PERSON] , протягом 13 років до загибелі його на фронті, якого свідок вважала своїм батьком, бо він із нею ходив на рибалку, допомагав у навчанні, а також опікувався як рідною донькою. Додавала, що вона мешкала із [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , що вони проводжали на фронт [PERSON] , з яким вона телефонним зв`язком підтримувала контакт до його загибелі на початку цього року. Також на підставі копії нагород, переданих [PERSON] внаслідок загибелі [PERSON] , вбачається, що останній був 12.01.2024 року нагороджений «За заслугу перед містом» ІІІ Ступеня секретарем міської ради м. Кривий Ріг та був 12 грудня 2023 року нагороджений Всеукраїнським об`єднанням «Країна» медаллю Незламним героям Російсько-Української війни. Факт несення [PERSON] витрат на поховання [PERSON] відповідно підтверджується актом № 775 від 18.01.2024 року про надання послуг з поховання військовослужбовця [PERSON] на суму 25550 грн. та свідоцтвом про поховання [PERSON] від 24 січня 2024 року. Відповідно до відомостей з карткового рахунку банківської карти «Приватбанк», відкритої на [PERSON] вбачається, що протягом грудня 2023 року на картковий рахунок останньої були перераховані грошові кошти за допомогою декількох переказів на загальну суму 86500 грн., чим підтверджуються доводи, наведені [PERSON] та підтверджені показами свідка [PERSON] щодо перерахунку [PERSON] частини його грошового утримання як військового на рахунок матері позивачки. Витрати на придбання меблів [PERSON] підтверджуються чеком від 21.12.2023 року. Також у судовому засіданні були оглянуті численна переписка з мобільного телефону позивачки, в якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] підтримували близькі стосунки як чоловік та дружина за період часу, коли він перебував у лавах ЗСУ. Судом також встановлено, що [PERSON] за довідкою МСЕК від 6 червня 2024 року отримала з 3 червня 2024 року першу групу інвалідності загального захворювання безстроково. Таким чином судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності було встановлено, що позивачка, [PERSON] , перебувала тривалий час у фактичних шлюбних відносинах із військовослужбовцем, [PERSON] , який помер [INFO] , з яким вони спільно проживали разом в [ADDRESS] та по [ADDRESS] , починаючи з 2011 року, будучи пов`язаними спільним побутом, маючи спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклуючись один про одного, як дружина та чоловік. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що в суді повною мірою було підтверджено факт того, що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із [PERSON] , як чоловік та дружина, починаючи з травня 2011 року, оскільки вони фактично постійно мешкали разом та вели спільне господарство, маючи взаємні права та обов`язки, що засвідчує реальність їх сімейних відносин. Отже,\~на підставі\~викладеного вмотивування\~позовна заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved