Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Свій позов обґрунтовує тим, що 11\~лютого 2011\~року між\~ [PERSON] ,\~яка діяла\~в інтересах\~ [PERSON] на\~підставі довіреності,\~«Продавцем»,\~з однієї\~сторони,\~та [PERSON] ,\~«Покупцем»,\~з другої\~сторони,\~було укладено\~договір купівлі-продажу\~нерухомого майна, відповідно\~до якого\~відповідач [PERSON] ,\~в інтересах\~якого на\~підставі нотаріально\~засвідченої довіреності\~діяла [PERSON] ,\~передав позивачу,\~а позивач\~ [PERSON] прийняла:1/4 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.\~9\~Договору вона,\~як покупець,\~передала відповідачу\~ [PERSON] ,\~в інтересах\~якого на\~підставі нотаріально\~засвідченої довіреності\~діяла [PERSON] ,\~грошові кошти\~за придбання\~вищевказаної частки\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами в\~момент підписання\~даного Договору.\~Дана обставина\~підтверджується розпискою\~від 11\~лютого 2011\~року,\~згідно якої\~відповідач отримав\~від позивача\~грошові кошти\~в розмірі\~50000\~гривень за\~продаж своєї\~частки вжитловому будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходяться за адресою:\~ [ADDRESS] . На виконання вимоги п.10 Договору після підписання Договору відповідач [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , передала позивачу усі правовстановлюючі документи на відчужуваний об`єкт нерухомого майна. Після підписання Договору [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , фактично передала відчужуваний об`єкт нерухомого майна, ключі від частини будинку, а позивач прийняла даний об`єкт, про що свідчить двосторонній підписаний акт про приймання та передачу. Відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань, зокрема, нотаріального посвідчення договору, що унеможливлює перехід права власності на предмет договору до позивача. У зв`язку з ухиленням відповідачів від нотаріального посвідчення договору, позивач змушена звернутись до суду для захисту свого майнового права. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11 лютого 2011 року, укладений між [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, та [PERSON] , та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22 травня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а. с. 30). 22 травня 2024 року судом здійснено запит до державної нотаріальної контори Волинської області про надання інформації про звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . (а. с. 31). 30 травня 2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи, заведеної після [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 41). Ухвалою суду від 25 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 53). 29 жовтня 2024 року позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала щодо винесення заочного рішення (а.с. 74). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, водночас, у заявах від 25.06.2024 року та 22.07.2024 року позовні вимоги визнала, не заперечила щодо їх задоволення, просила розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 50, 60). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місцем розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст.\~4 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 44) 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 13.03.2000 року державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної конотори, зареєстрованим в реєстрі за №2-365 (а.с. 47 зворот). 13 січня 2011 року відповідач [PERSON] видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинською Н.І., зареєстрована в реєстрі за №30, якою уповноважив [PERSON] продати, укласти та підписати від його імені договір купівлі-продажу 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] , за ціну та на умовах на її розсуд або подарувати вказану частку [PERSON] (а.с. 12). 11\~лютого 2011\~року між\~ [PERSON] ,\~яка діяла\~в інтересах\~ [PERSON] на\~підставі довіреності,\~«Продавцем»,\~з однієї\~сторони,\~та [PERSON] ,\~«Покупцем»,\~з другої\~сторони,\~було укладено\~договір купівлі-продажу\~нерухомого майна, відповідно\~до якого\~відповідач [PERSON] ,\~в інтересах\~якого на\~підставі нотаріально\~посвідченої довіреності\~діяла [PERSON] ,\~передав позивачу,\~а позивач\~ [PERSON] прийняла:1/4 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). Як вбачається із укладеного договору купівлі-продажу, сторонами було досягнуто згоди за всіма необхідними істотними умовами, а саме щодо предмету договору, ціни договору, моменту виникнення права власності. Згідно п. 9 даного Договору позивачем, як покупцем, за придбання вищевказаної частини будинку були передані відповідачу, як продавцю, грошові кошти в момент підписання Договору. Також дана обставина підтверджується письмовою розпискою від 11 лютого 2011 року, згідно якої [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, отримала від [PERSON] , грошові кошти в розмірі 50 000 грн. за продаж 1/4 частки даного житлового будинку (а.с. 9). На виконання вимоги п.10 вказаного Договору після підписання Договору відповідач передала позивачу усі правовстановлюючі документи на відчужуваний об`єкт нерухомого майна. Після підписання Договору [PERSON] фактично передала відчужувану частину будинку, а позивач прийняла її, що підтверджується актом приймання-передачі від 11 лютого 2024 року, підписаним сторонами (а.с. 10). Отже, суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань, зокрема, від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, хоча позивач виконала всі взяті на себе зобов`язання за даним Договором, проте не може зареєструвати за собою право власності на відчужувану частину будинку, оскільки укладений між позивачем та відповідачем Договір не відповідає всім вимогам чинного законодавства, а саме вимозі про нотаріальне посвідчення. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 204\~ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до п.13 Постанови ПВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, для визнання договору дійсним необхідне існування двох передумов в їх сукупності: домовленість щодо істотних умов договору та повне або часткове виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено,\~щосторонами Договору було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме: щодо предмету договору, його ціни, моменту виникнення права власності, тощо та підтверджується повне виконання умов Договору позивачем. Отже, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (частина друга статті 220 ЦК України). З урахуванням принципу розумності, очевидно, що позов про визнання договору дійсним на підставі частини другої статті 220\~ЦК України є способом захисту цивільних прав та інтересів учасників приватних відносин. Рішення суду про визнання договору дійсним при недодержанні сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору «зцілює» тільки таку ваду як відсутність нотаріального посвідчення договору. При цьому наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається в силу прямої вказівки в частині другій\~статті 220 ЦК України. Проявом розумності є те, що законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Очевидно, що для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору. Цивільний суд за позовом про визнання договору дійсним на підставі частини другої статті 220\~ЦК України вирішує цивільний спір, а не визначає, розмір та порядок сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року в справі №142/119/20. З урахуванням викладеного, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства та визнання відповідачем позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved