Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідача [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.05.2024 року відповідач отримав від [PERSON] - грошові кошти у сумі 120000 грн., які відповідач зобов`язався повернути йому до 28.06.2024 року. Вказує, що відповідач на порушення своїх зобов`язань позику не повернув, при цьому боржник ігнорує будь-яку можливість врегулювання спору в позасудовому порядку. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] [INFO] ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] [INFO] ІПН [NUMBER] борг у сумі 120000 грн. та судовий збір в розмірі 1211,20 грн.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 вересня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~ Позивач в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи судом, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України\~- у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.3 та п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247, ст.280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно оригіналу боргової розписки 28.05.2024 року [PERSON] отримав від [PERSON] - грошові кошти у сумі 120000 грн., які відповідач зобов`язався повернути йому до 28.06.2024 року. Дана розписка написана відповідачем власноручно 28 травня 2024 року та яку він засвідчив власним підписом. Неодноразово [PERSON] звертався з проханнями до [PERSON] , в яких просив повернути йому борг за Борговою розпискою. Згідно ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною другою статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З аналізу статей 510, 545, 1046, 1047 ЦК України вбачається, що розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов`язання за договором позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але і факту передачі грошової суми позичальнику. Крім того, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами існують договірні зобов`язання позики в сумі 120000,00 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином,\~враховуючи той\~факт,\~що згідно\~умов договору\~позики грошові\~кошти відповідач\~по справі\~зобов`язувався повернути\~позивачу до\~28\~червня 2024\~року,\~відповідач [PERSON] в порушення вимог ст.ст.530, 629, 1049 ЦК України не виконав покладений на нього обов`язок повернути грошові кошти отримані за договором позики у повному обсязі в строк, передбачений умовами договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статями 12,\~13 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у загальній сумі 120000 грн.. А також, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved