Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до Марганецького\~міського суду\~Дніпропетровської області\~\~з\~позовом до\~Акціонерного товариства\~«Марганецький гірничо-збагачувальний\~комбінат» (далі\~ АТ\~«Марганецький ГЗК»)\~про відшкодування\~моральної шкоди.\~заподіяної ушкодженням\~здоров`я,\~внаслідок виконання\~трудових обов`язків. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1996 року по 26 червня 2020 року він перебував у трудових відносинах із відповідачем. 30 серпня 2000 року він отримав професійну травму, що підтверджено Актом за формою Н-1 та Н-5 від 30 серпня 2000 року, внаслідок чого має трудове каліцтво, медичний діагноз: консолідований перелом І-ІІ-ІІІ-ІV плюснових кісток правої стопи. 09 березня 2022 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, яким встановлено у нього хронічні професійні захворювання у виді: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ЛН-другого ступеня; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях; радикулопатія попереко-крижова L5, S1 з помірним статико-динамічним порушенням хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня). Згідно довідки МСЕК, 20 березня 2022 року призначена 3 група інвалідності з причин професійного захворювання та 65% втрати професійної працездатності. Він змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування. Він не може повернутися до повноцінного життя, постійно відчуває фізичні страждання, фізичну біль. Все це негативно позначилося на його душевному та фізичному стані. Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 200000 гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою від 15 липня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.\~ 25 липня 2024 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що 02 лютого 2022 року між [PERSON] та АТ «Марганецький ГЗК» було укладено два договори про добровільне відшкодування моральної шкоди. 09 лютого 2022 року АТ «МГЗК» перерахувало [PERSON] в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди, зумовленої втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань 6211,18 гривень; та 6211,18 гривень в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві з утриманням податку та військового збору. Також, для настання матеріальної відповідальності відповідача перед [PERSON] відсутні умови правопорушення, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дій або бездіяльності відповідача, причинний зв`язок між протиправним порушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила, вина сторони (винні дії). 30 серпня 2024 року [PERSON] надав суду відповідь на відзив, у якому просив суд позовну заяву задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав. Згідно записів у трудовій книжці, [PERSON] знаходився у трудових відносинах з підприємством відповідача, зокрема, працював підземним гірничим робітником очисного вибою (а.с.12-14). Згідно з Актом про нещасний випадок, пов`язаним з виробництвом, форми Н-1 [PERSON] отримав перелом 1 плюсневої кістки зі зміщенням. Перелом І-ІІ-ІІІ-ІV плюснових кісток правої стопи. Причинами є: незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель споруд, інженерних комунікацій, території (а.с.15-16). Згідно Акту проведення розслідування нещасного випадку, який відбувся 30 серпня 2000 року з [PERSON] , де він отримав травму, причина настання нещасного випадку: основна технічна: незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель споруд, інженерних комунікацій, території; супутня психофізіологічна: особиста необережність потерпілого. Порушення ст.14 Закону України «Про охорону праці» (а.с.18-19). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), від 09 березня 2022 року, [PERSON] працював в умовах впливу шкідливих факторів 10\~років 03\~місяці 10\~днів,має такий діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ЛН-другого ступеня; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях; радикулопатія попереко-крижова L5, S1 з помірним статико-динамічним порушенням хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня). (а.с.29-32). Первинним/повторним оглядом МСЕК 29 березня 2022 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності, 65% втрати професійної працездатності: первинно: 30% вібраційна хвороба, 15% ХОЗЛ, 10% радикулопатія; повторно: 10% травма, з 21 березня 2022 року безстроково (а.с.49). Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» [PERSON] не забезпечено безпечних умов праці, що призвело до травмування та професійного захворювання останнього. Внаслідок травми та професійного захворювання позивач морально і фізично страждав через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності. Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON] отримав травму та професійне захворювання на виробництві, і йому встановлено втрату професійної працездатності та третю групу інвалідності. Внаслідок чого позивач морально і фізично страждає через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вказані обставини підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок травми та професійних захворювань, отриманих на виробництві відповідача. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача АТ «Марганецький ГЗК», що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки, як зазначено в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09 березня 2022 року, професійні захворювання позивача виникли внаслідок\~тривалої роботи\~в умовах\~дії несприятливого\~мікроклімату,\~виробничої вібрації,\~недосконалості технології\~видобутку руди.Згідно Акту проведення розслідування нещасного випадку, який відбувся 30 серпня 2000 року з [PERSON] , основна причина настання нещасного випадку незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель споруд, інженерних комунікацій, території; особиста необережність потерпілого є лише супутньою причиною травми. Крім того, відповідно до абз.3 п.5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 на який посилається відповідач, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Жодних доказів на спростування наявності шкідливих факторів робочого місця позивача та їх шкідливого впливу на його здоров`я, незадовільного технічного стану виробничих об`єктів, будівель споруд, інженерних комунікацій, території відповідачем не надано. Щодо доводів відповідача про отримання позивачем 09 лютого 2022 року в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди, зумовленої втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань, 6211,18 грн. та 6211,18 гривень в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди внаслідок нещасного випадку на виробництві, згідно договорів про добровільне відшкодування моральної шкоди від 02 лютого 2022 року, то суд вважає вказану суму несправедливою та вкрай невигідною для позивача, з якої до того ж підлягають відрахуванню податки та інші обов`язкові платежі. Тобто, до виплати роботодавцем позивачу належало 10000 грн. Така сума моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості з огляду на ступінь втрати професійної працездатності. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності внаслідок травми та професійних захворювань 65%, безстроково, третю групу інвалідності, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, щорічної реабілітації, тривалий період роботи на підприємстві відповідача, а також грошове відшкодування відповідачем моральної шкоди в розмірі 10000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 120 000 грн. з утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави.

Outcome: partial