Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

14.09.2024 [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2016 року до січня 2022 року та визнання права спільної сумісної власності на будинок [ADDRESS] , а також поділ вказаного будинку шляхом стягнення з відповідача на її користь половину вартості будинку в сумі 1079600 гривень (т.1 а.с.1-5). Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що в березні 2016 року зустрілася з [PERSON] , з яким була знайома близько 20 років, та вони почали зустрічатися, ходити в кіно, кафе, а в липні 2016 року розпочали фактичні сімейні стосунки, почали проживати разом однією сім`єю в [ADDRESS] , який належав на праві власності [PERSON] , а також з грудня 2017 року спільно проживали з відповідачем у будинку [ADDRESS] , який вони разом побудували за спільні кошти. Зокрема позивач зазначила, що в період спільного проживання вони мали спільний бюджет, купували майно, товари для спільного користування, спільно проводили свята, їздили на відпочинок, позивач здійснювала піклування за хворою матір`ю відповідача, а також за відповідачем, коли йому зробили операцію на очах в м.Києві у Центрі мікрохірургії ока та операцію по видаленню пахової грижі в лікарні м.Бориспіль. Також вказала, що з 2016 до 2018 року вони проживали в будинку, який був занадто великий для них. Тому вони прийняли рішення продати будинок, а також земельну ділянку позивачки, крім того позивач зняла власні кошти з депозитного рахунку в банку « [PERSON] », які вклала в ремонт та будівництво спірного будинку [ADDRESS] . З січня 2022 року їх фактичні шлюбні відносини та проживання однією сім`єю припинилися, відповідач відмовляється компенсувати половину вартості будинку та продовжує ним користуватися. Позивач до будинку доступу не має. 31.10.2023 відповідачем [PERSON] подано відзив (т.1 а.с. 125-138), за змістом якого він вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову. Вони з [PERSON] , дійсно, були знайомі близько 20 років та підтримували товариські (дружні) відносини, однак її твердження про те, що вони в липні 2016 року розпочали фактичні сімейні відносини та почали проживати разом однією сім`єю в с. Сошників в належному йому будинку, а також з грудні 2017 року в будинку [ADDRESS] , який вони побудували разом, не відповідають дійсності. Насправді вони лише підтримували товариські (дружні) відносини, [PERSON] інколи приїздила до нього в гості за його місцем постійного проживання. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , - був побудований ним за особисті кошти та є результатом його тяжкої праці. Зазначає, що навіть в той час, коли [PERSON] ночувала в нього вдома, вони спади в різних кімнатах. Вони ніколи не мали спільного бюджету, спільного побуту, не вели спільного господарства, не мали спільних прав та обов`язків подружжя. Він вже давно не підтримує шлюбних відносин з жінками, а після розлучення зі своєю дружиною [PERSON] , взагалі розчарувався у жінках та вирішив для себе не створювати сім`єю з жодною жінкою. Він проживає та доглядаю за своєю матір`ю, яка через свій похилий вік перебуває у безпорадному стані. Звертає увагу, що надані позивачкою докази жодним чином не підтверджують їх спільного проживання, створені штучно та є маніпуляцією, з метою рейдерського захоплення його будинку. Також зазначив, що відповідно до ухвали Подільського районного суду м.Києва від 22.03.2016 по справі №758/5149/14-ц в порядку поділу спільного майна з колишньою дружиною він отримав грошову компенсацію в сумі 17000 доларів, також він отримав в борг кошти від свого друга І- [PERSON] , який був присутній на усіх стадіях будівництва будинку, а також брав участь у його будівництві, оскільки первісно він будувався на два входи, однак у подальшому він викупив його частку недобудованого будинку та земельної ділянки, та здійснив добудову будинку власними силами та коштами. Ухвалою судді від 18.09.2023 року за заявою [PERSON] було вжито заходів забезпечення позову: накладено арешт на житловий будинок реєстраційний номер [ADDRESS] (т.1 а.с.94-97). Ухвалою від 06.10.2023 було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с.106-108). Ухвалою суду від 14.11.2023 було задоволено клопотання представника позивача адвоката Скакун М.В. та витребувано в АТ «Київоблгаз» інформацію про те, з якого номера телефону надходили показники лічильника газу по рахунку, що належить [PERSON] , і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] у період з липня 2016 року до січня 2022 року(т.1 а.с.213-214). Протокольною ухвалою суду від 14.11.2023 було задоволено заяви сторін щодо виклику і допиту свідків (т.1 а.с.211-213). Ухвалою суду від 14.11.2023 було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (т.1 а.с.211-213, 217). Ухвалою суду від 28.03.2024 було повторно витребувано в АТ «Київоблгаз» інформацію про те, з якого номера телефону у період з липня 2016 року до січня 2022 року надходили показники лічильника газу, встановленого за адресою: [ADDRESS] , а також за адресою: [ADDRESS] , та чи передавалися у цей період показники лічильника газу за вказаною адресою з мобільного номера [NUMBER] (т.2 а.с.163-165). Ухвалою суду від 29.05.2024 було витребувано в ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» інформацію (помісячно), з якого номера телефону у період з липня 2016 року до січня 2022 року надходили показники лічильника газу, встановленого за адресою: [ADDRESS] , а також за адресою: [ADDRESS] , а також, чи передавалися у цей період показники лічильника газу за вказаною адресою з мобільного номера [NUMBER] (конкретизувати, у які дати, місяці) (т.2 а.с.207, 208-210). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники спочатку [PERSON] , а в подальшому [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач надала пояснення, відповідно до яких зазначила, що у лютому 2016 року вони з [PERSON] зустрілися в м.Києві, відповідач взяв у неї телефон, вони почали телефонувати один одному, [PERSON] приходив до неї на роботу, вона пригощала його кавою потім він запропонував їй переїхати до нього, познайомив зі своєю матір`ю. Спочатку вони жили у великому будинку по [ADDRESS] , спали на одному матраці. В будинку по [ADDRESS] не було не тепла, ні дверей, придатною для проживання лише кімната, в якій жила мати відповідач. У подальшому вони вирішили продати великий будинок. Вона сфотографувала будинок і переслала фотографії ріелтору. Також зазначає, що за час проживання з [PERSON] вона познайомилася з його друзями, сусідами, ріднею, знає багато подробиць їх життя. Зокрема, їй відомі обставини лікування відповідача, які ліки приймає він та його мати, як в них налагоджений побут, знає по іменам його тіток, двоюрідних брата і сестер, їх родини та багато іншого. Також зазначає, що продала дачу та свій бізнес, зняла депозитний вклад, здавала в оренду квартиру, отримувала пенсію та усі кошти передавала відповідачу, за які вони купляли будівельні матеріали та відповідач розраховувався з будівельниками. Була добудована веранда, ще один туалет, зроблена підлога, замовили міжкімнатні двері, замурували один та прорізали інший дверний отвір, замовили шафу, ліжка, зробили електрику по всьому будинку встановили біде, санвузол. Вона була хазяйкою в будинку, садила город, готувала, робила все по господарству, турбувалася про матір відповідача, приймала гостей. Перевезла свої речі, килими, інструменти, більшість яких їй відповідачем повернуто не було. У грудні 2021 року у зв`язку з необхідністю лікування вона переїхала до м. Києва. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали з підстав, що сторони не проживали однією сім`єю, а будівництво спірного будинку здійснювалося за кошти відповідача. Звертають увагу, що жодних доказів того, що позивач брала участь у добудові власними силами чи власними коштами не надано. Відповідач надав пояснення, відповідно до яких зазначив, що позивачка бувала в нього наїздами: в четвер приїздила, у суботу поверталася додому, потім 1-2 тижня її не було, на літо приїздила, взимку - залишалася у Києві. Позивач йому сказала, що не створена до сімейного життя. Один раз була подруга позивачки, вони зустрічали разом Новий рік, один чи два рази була дочка позивачки. До тітки на день народження позивачка напросилася. Вони не мали спільного бюджету, жодних коштів позивачка йому не давала, спільних покупок вони не робили, про її фінансовий стан він не був обізнаний. Звертає увагу, що будинок був збудований задовго до того, як позивачка вперше приїхала в с.Сошників. Добудову веранди та внутрішні роботи він робив за кошти, які отримав за мировою угодою в результаті поділу майна подружжя, а також отримані в борг у його товариша І-Чун-Сігі. Металопластикові вікна він купляв у кредит. Він запросив медсестру зробити матері вакцинацію від ковіду, і позивач, яка в цей час була у нього вдома, теж вирішила зробити вакцинацію, у подальшому використала ці докази в суді. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 22 квітня 1988 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Подільського районного суду м.Києва від 12 травня 2014 року (т.1 а.с.152-154, т.2 а.с.14-15), що підтверджується відповідними даними, внесеними до паспорта відповідача (т.1 а.с. 139-142). У період шлюбу 23.01.2009 за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №388 від 19.01.2009 на праві приватної власності було зареєстровано домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку (2007) А-І, 166,1 кв.м, літня кухня (1/2), огорожа, №1, колодязь - К, каналізаційна яма -Л, каналізаційна яма - М (т.1 а.с.42, т.2 а.с.92). 03.03.2009 на підставі рішення Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 17.02.2005 №785 на ім`я [PERSON] було видано Державний акт Серія ЯГ №196745 на право власності на земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером №3220887001:01:018:0043 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.164-165) Крім того, згідно із витягом з Державного земельного кадастру від 25.04.2016 номер НВ-320638103201116 за [PERSON] на підставі Договору дарування земельної ділянки 22.12.2011 №2782 була зареєстрована земельна ділянка площею 0,05 га з кадастровим номером №3220887001:01:018:0044 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.170-174). Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі №758/5149/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та розподіл майна подружжя, було затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої за [PERSON] на праві особистої приватної власності було залишено наступне нерухоме майно: - житловий будинок (166,1кв.м.) [ADDRESS] ; - земельна ділянка загальною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ; - земельна ділянка загальною площею 0,25 га, яка розташована в [ADDRESS] (т.1 а.с.146-149 ). Крім того, за змістом вказаної ухвали суду на момент укладення мирової угоди позивач [PERSON] отримав від відповідача [PERSON] грошові кошти - компенсацію в валюті України в розмірі, що становить еквівалент 17000 доларів США (т.1 а.с.148). Також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 квітня 2016 року , реєстровий №554, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] набув право власності на земельну ділянку 0,05 га з кадастровим номером 3220887001:01:018:0046 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1 а.с.166-169), що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.10.2023 (т.1 а.с.115-116). 05.03.2019 за [PERSON] на праві власності було зареєстровано спірний житловий будинок загальною площею 99,5 кв.м., житловою 45,4 кв.м.,: житловий будинок (2008) літ «А-І», навіс літ. «Б», фундамент - літ. «В», огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, свердловина №4, септики №5, погреб літ. «Пг», за адресою: [ADDRESS] , - що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.05.2023 (т.1 а.с.15) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.10.2023 (т.1 а.с.115-116). Державна реєстрація спірного будинку здійснена на підставі Технічного паспорту серія та номер 1016/1-К, виданого 03.12.2018, видавник: ФОП [PERSON] ; Довідка, серія та номер 23, виданий 04.03.2019; видавник: Сошниківська сільська рада; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КС181190081110, виданий 08.01.2019, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Київській області, Документ отримано з ЄРД; відомості з ДЗК, серія та номер 8480848, виданий 05.03.2019, видавник: Державний земельний кадастр (т.1 а.с.115-116). Та обставина, що вказаний житловий будинок по [ADDRESS] був побудований у 2008 року як літня кухня до будинку [ADDRESS] , підтверджується даними Технічного паспорту серія та номер 1016/1-К, виданого 03.12.2018 (т.1 а.с.81-186), а також даними Робочого проекту газопостачання житлового будинку [ADDRESS] та літньої кухні (т.2 а.с.63-73), Протоколом про адміністративне правопорушення №3-Л-А-3108/1 від 31.08.2017 та Постановою по справі про адміністративне правопорушення №А-1109/2 від 11.09.2017 (т.2 а.с.41-42, 43-44), якими встановлено, що на об`єкті будівництва у 2008 році виконано будівельні роботи з будівництва господарської будівлі (літньої кухні) розмірами в плані 9,2х12,0 м. (земельна ділянка кадастровий номер 3220887001:01:018:0571). Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2018 (т.2 а.с.19-21), 19.09.2017 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 554, виданого 15.04.2016, державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер ЯГ 196745, виданого 03.03.2009, видавник Бориспільський райвідділ земельних ресурсів; заяви, серія та номер 555, виданої 24.06.2016, видавник приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Харитонюк Ю.К., за відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 3220887001:01:018:0571 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Так, відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.М. 13.09.2017 року, реєстровий №1713, відповідач звернувся до компетентних органів із вказаною заявою з проханням змінити цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер 3220887001:01:018:0571, загальною площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» на цільове призначення - «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (т.2 а.с.37). Відповідно до «Проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки із земель «для ведення особистого селянського господарства» на землі « для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» гр. [PERSON] , [ADDRESS] », розробленого у 2017 році ТОВ «Проектно-інженерна компанія «НОВА ЗЕМЛЯ» з відповідною заявою про розробку проекту від імені [PERSON] зверталася [PERSON] , [INFO] , яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13 вересня 2017 року, реєстровий №1714 (т.2 а.с. 35,36, 55-56). Рішенням Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 09 лютого 2018 року №375-30-VІІ було затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] , цільове призначення якої змінюється з земель для ведення особистого селянського господарства на землі будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] » та змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,1 га з земель для ведення особистого селянського господарства на землі будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.2 а.с.25, 23-62). Рішенням Виконавчого комітету Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 27 вересня 2019 року №49 було присвоєно поштову адресу об`єкту нерухомості громадянину [PERSON] : [ADDRESS] (т.2 а.с.17). Як встановлено на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, добудова та державна реєстрація будинку по [ADDRESS] , була здійснена за відповідачем [PERSON] у вказаний позивачем [PERSON] період 2017-2019 років. Разом із з цим відповідачем факт постійного проживання позивачки в будинку, її участь у створенні спірного нерухомого майна, а також ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, взаємних прав та обов`язків та, відповідно, факт проживання однією сім`єю повністю не визнається, і позивачем ці обставини доведені не були. Так, свідок [PERSON] підтвердив, що проживає по сусідству із [PERSON] в с.Сошників Бориспільського району Київської області, знає його з 2015 року, та з 2017 року знайомий з [PERSON] .. Він пам`ятає, що вони прийшли разом до нього в гості у січня 2017 року, на 2-й чи на 3-й день після Нового року. [PERSON] говорив йому, що познайомився із жінкою, збирається зв`язати з нею свою долю. Потім вони з дружиною бували в гостях у сторін на свята, можливо, десь 5-6 разів на рік. Знав, що у відповідача був будинок, який він добудував веранду, і там вони проживали. Відповідач приїздив до нього по воду, а після того, як [PERSON] зробили операцію, він приїжджав по воду з позивачкою. Також йому відомо, що [PERSON] щось вирощувала в огороді, консервувала, передавала його дружина розсаду. Зі слів [PERSON] йому відомо, що він пропонував [PERSON] «розписатися», а вона відповіла: «на заборе». З 2021 року перестав [PERSON] бачити, знає, що вона поїхала. Зі слів [PERSON] йому відомо, що почалися спори про фінанси, [PERSON] висуває претензії. Свідок [PERSON] показала, що є племінницею [PERSON] , з позивачкою раніше не зустрічалася, вона їй не телефонувала. Вона навідувала відповідача 1-2 рази на рік, привозила йому консервацію, овочі, тому знає, що відповідач проживав із матір`ю, жінок у нього не бачила. Знала, що після дружини у відповідача була знайома жінка [PERSON] . Свідок [PERSON] показав, що добре знає відповідача. Кожну середу [PERSON] їздив на базар та по дорозі заїжджав до нього набрати води, весь час спішив додому матір годувати. Бачив, що [PERSON] ще за часів Президента [PERSON] побудував два будинки: великий і малий. Про малий будинок відповідач казав йому, що з кумом будував. У [PERSON] він бував кожні 1-2 місяці, щоб там проживала позивачка не бачив. Одного разу побачив її у дворі будинку. На його питання [PERSON] , відповів, що це його знайома. Зі слів [PERSON] йому відомо, що він позичав гроші в кума, щоб добудувати малий будинок, а великий будинок продав, щоб з ним розрахуватися. Свідок [PERSON] показала, що є дочкою позивачки, яка в червні 2016 року познайомила її з відповідачем, представивши, що це її коханий чоловік. Про відповідача вона чула від матері з зими 2016 року, матір казала: «Саня звонит». Вважає, що мати була закохана у відповідача. У червні 2016 року мати переїхала до [PERSON] . Потім двічі була в них у гостях, де бачила матір в халаті і капцях, як матір накриває на стіл. Відповідач обіймав матір, цілував руку. Бачила у будинку їх килими з дачі. Матір сказала, що виставила дачу на продаж. Зі слів матері їй також відомо, що коли була продана дача, навесні 2017 року в них почалося будівництво: найняли будівельників, мати їх годувала, їздила в магазин обирала шпалери. Зі слів матері, кошти від продажу дачі в сумі 8000 доларів США вона вклала у будівництво будинку в с.Сошників. Також їй відомо, що у матері був рахунок в банку « [PERSON] », та що вона здавала в оренду квартиру в м.Києві, орендна плата 5000 гривень на місяць. Також зі слів матері їй відомо, що після поділу її бізнесу вона отримала 4000 доларів США. Восени 2017 року, коли будівництво завершилося, її з чоловіком запросили подивитися. Звернула увагу, що була добудована веранда. Крім килимів, бачила в будинку [PERSON] посуду матері з Києва, своє дитяча покривало на дивані. Зі слів матері знала, що у відповідача були операції на грижі та по заміні кришталика. Мати розповідала, що турбується про матір відповідача: стригла її, фарбувала їй волосся, парила ноги. Влітку 2018 році матір потрапила до лікарні, її лікування оплатили вони з чоловіком, а [PERSON] обіцяв відати кошти після продажу будинку. Їй відомо, що у 2021 році у матері почалися проблеми зі здоров`ям, і у грудні 2021 року вона повернулася до м.Києва. Також зі слів матері їй відомо, що відповідач вислав їй частину її речей, інші речі повернути відмовляється. Свідок [PERSON] показала, що знає [PERSON] з 2012 року, з 2018 року заходила до нього близько одного разу на два місяці, а влітку близько двох разів на місяць з дітьми відпочивала біля басейну. Знає матір відповідача, позивачку ніколи не бачила і не чула, що [PERSON] живе із жінкою. На прохання відповідача допомагала йому з консервацією, їздили разом на ринок. Спірний будинок бачила та , що на початок їх знайомства з відповідачем будинок був вже побудований. Зі слів відповідача їй відомо, що [PERSON] будував будинок зі своїм кумом, у якого він позичав 12000 доларів США для добудови будинку. Свідок І- [PERSON] показав, що вони з відповідачем дружать з 1970 року. Продовжують спілкуватися, їздять один до одного на свята. На земельній ділянці по [ADDRESS] вони у 2006-2008 роках збудували будинок на два входи. У будинку почала жити мати відповідача, газ, світло, туалет в неї були. Коли [PERSON] у 2014 році розлучився, то запропонував йому продати свою половину будинку. Вони оформили договір купівлі-продажу. Також на прохання відповідача позичив йому гроші, щоб добудувати будинок. Позивачку ніколи у відповідача вдова та з відповідачем не бачив і не чув про неї. Свідок [PERSON] показала, що з 1990 року знає [PERSON] , підтримують приятельські відносини. В березні 2016 року у телефонній розмові позивачка розповіла їй про відповідача, що в них романтичні відносини, по дві години по телефону розмовляють. В липні позивачка повідомила їй, що переїхала до відповідача. Вперше побачила [PERSON] у м.Києві, коли вони втрьох зустрілися в кафе. На її питання щодо одруження, відповідач відповів, що не хоче жити за рахунок [PERSON] . Разом з ними вона зустріла 2017-й Новий рік. [PERSON] їй розповіла, як доїхати, зустріла її в будинку. Позивачка повела її в маленький будинок, познайомила з матір`ю відповідача, де в неї була кімната, називала її « [PERSON] ». Відповідач багато говорив, казав, що хоче з [PERSON] дожити до старості, обіймав позивачку та цілував їй руки. Бачила їх спальню, де було одне ліжко. Також вони ходили разом у гості до сусідів позивача. Зі слів [PERSON] знає, що у лютому 2017 року вона продала свою дачу, а гроші вклала у добудову будинку. Також з її слів знала, що позивачка знайшла людину, яка допомогла відповідачу продати великий будинок. Вони говорили про те, що відповідач колишній офіцер, а тому, не залишить позивачку ні з чим. Вона знала від [PERSON] про проведену у 2019 році операцію відповідачу, а також, що у 2021 році позивачку почали турбувати болі, проблеми з жовчним міхуром, треба була операція, і [PERSON] переїхала до м.Києва. У 2022, коли почалася війна, позивачка у телефонній розмові казала, що живе в м.Києві, що вони з відповідачем не разом, що хоче поїхати забрати свої речі, свідок пропонувала зробити це разом. Суд звертає увагу, що надані позивачем фотознімки (т.1 71-87), а також переглянуті цифрові файли з фотографіями, наданими на електронному носії (т.2 а.с.159) не відображають спільного життя та побуту сторін та були створені: 26.01.2026, 25.03.2026, 09.04.2016, 21.04.2016, 10.06.2016, 11.06.2016, 19.06.2016, 25.06.2016, 03.07.2016 та 18.07.2016, - а отже, фактично, не мають відношення до зазначеного позивачем періоду їх проживання однією сім`єю (з липня 2016 по січень 2022 року). Крім того, більшість фотознімків, як визнано позивачем, зроблено для ріелтора, та на них зафіксовано інший належний відповідачу будинок по [ADDRESS] . Щодо наданого позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.02.2017 (т.1 а.с.40-41), відповідно до якого [PERSON] продала належну їй земельну ділянку кадастровий номер 322208080:01:001:0011, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - то цей доказ жодним чином не підтверджує того факту, що отримані від продажу кошти були вкладені позивачем у добудову спірного будинку, а пояснення самої позивачки та показання свідків, надані з її слів, не є допустимим і достатнім підтвердженням такого факту. Крім того, зазначена у договорі сума кошів, за яку була продана земельна ділянка (дача), 49626 гривень, не підтверджує пояснення позивача, що отримана від продажу сума становила 8000 доларів США, що на дату укладення договору мало бути еквівалентно 216240 гривням. Щодо наданих позивачем виписок із власного банківського рахунку (т.1 а.с.44-65), то дослідженням здійснених [PERSON] розрахунків та зняття коштів за вказаний у позовній заяві період (з липня 2016 по січень 2022 року) встановлено, що жодних розрахунків безпосередньо за місцем проживання відповідача у с.Сошників Бориспільського району Київської області за весь цей час вони не містять, а порівняння операцій, проведених з рахунку позивача за місцем її проживання у м.Києві, та наближеному до відповідача м.Борисполі Київської області, дає суду підстави дійти висновку, що вони спростовують пояснення позивача щодо її постійного проживання з відповідачем [PERSON] в с.Сошників Бориспільського району Київської області, а, скоріше, підтверджують заперечення відповідача, що позивачка приїздила до нього час від часу та залишалася на декілька днів. Так, з урахуванням операції по зняттю коштів та безготівковим розрахункам, здійсненим у м. Києві, слід дійти висновку, що позивач знаходилася у місті Києві, щонайменше у наступні дати: 28.03.2016, 27.04.2016, 27.05.2016, 29.06.2016, 30.06.2016, 28.07.2016, 25.08.2016, 28.09.2016, 28.10.2016, 30.11.2016, 24.12.2016, 28.01.2017, 07.03.2017, 20.03.2017, 10.04.2017, 26.04.2017, 13.05.2017, 10.06.2017, 26.06.2017, 12.07.2017, 10.08.2017, 21.08.2017, 04.09.2017, 27.09,2017, 13.03.2018, 20.03.2018, 20.03.2018, 26.03.2018, 12.04.2018, 14.05.2018, 29.05.2018, 08.07.2018, 18.07.2018, 16.10.2017, 03.11.2017, 23.11.2017, 18.01.2018, 19.02.2018, 09.03.2018, 28.07.2018, 05.08.2018, 29.10.2018, 30.10.2018, 15.11.2018, 11.12.2018, 17.01.2019, 24.01.2019, 25.01.2019, 25.03.2019, 22.04.2019, 03.05.2019, 20.05.2019, 21.05.2019, 26.06.2019, 18.07.2019, 25.07.2019. 04.08.2019, 05.08.2019, 06.08.2019, 07.08.2019, 09.08.2019, 12.08.2019, 13.08.2019, 14.02.2020, 26.02.2020, 28.05.2020, 06.06.2020, 26.06.2020, 11.07.2020, 13.07.2020, 25.07.2020, 27.07.2020, 06.08.2020, 07.08.2020, 08.08.2020, 09.08.2020, 10.08.2020, 11.08.2020, 12.08.2020, 13.08.2020, 14.08.2020, 17.08.2020, 23.08.2020, 28.08.2020, 19.08.2020, 28.08.2020, 29.08.2020, 17.09.2020, 18.09.2020, 18.10.2020, 20.10.2020, 21.10.2020, 12.11.2020, 13.11.2020, 18.11.2020, 21.11.2020, 24.11.2020, 26.11.2020, 27.11.2020, 30.11.2020, 01.12.2020, 03.12.2020, 04.12.2020, 05.12.2020, 09.12.2020, 15.12.2020, 21.01.2021, 25.01.2021, 26.01.2021, 31.01.2021, 12.02.2021. 22.02.2021, 23.02.2021, 01.03.2021, 14.03.2021, 16.03.2021, 26.03.2021, 17.05.2021, 19.05.2021, 21.05.2021, 25.05.2021, 26.05.2021, 13.06.2021, 14.06.2021, 15.06.2021, 15.07.2021, 16.07.2021, 14.08.2021, 15.08.2021, 16.08.2021, 20.09.2021, 19.10.2021, 20.10.2021, 25.10.2021, 05.11.2021, 08.11.2021, 15.11.2021, 16.11.2021, 20.11.2021, 22.11.2021, 25.11.2021, 02.12.2021, 03.12.2021, 05.12.2021, 06.12.2021, 08.12.2021, 09.12.2021, 10.12.2021, 12.12.2021, 20.12.2021, 22.12.2021, 24.12.2021, 25.12.2021, 27.12.2021, 29.12.2021 Про перебування позивача не у місті Києві, свідчать нечисленні, в порівнянні з вищенаведеним переліком, операції по зняттю коштів та безготівковим розрахункам, здійснені у м.Борисполі та Бориспільському районі Київської області (м.Мирне, с.Проліски - магазин «FOZZY»): 17.06.2017, 21.07.2017, 19.09.2017, 23.11.2017, 25.11.2017, 15.12.2017, 03.01.2018, 22.08.2018, 03.10.2018, 26.02.2019, 06.06.2019, 08.06.2019, 15.06.2019, 13.05.2020, 11.07.2020, 20.07.2020, 09.09.2020, 17.10.2020, 24.12.2020, 06.01.2021, 21.01.2021, 14.03.2021, 26.03.2021, 19.04.2021, 27.04.2021, 05.05.2021, 21.05.2021, 13.06.2021, 26.06.2021, 26.06.2021, 21.07.2021, 28.07.2021, 17.08.2021, 18.09.2021, 25.09.2021, 16.10.2021. Щодо долученого до позовної заяви чеку ПТ «ДОНКРЕДИТ», виданого на підтвердження укладеного Договору про надання фінансового кредиту та застави ДОН0173003990 від 28.07.2021, а також листа Повного товариства «ЛОМБАРД ДОНКРЕДИТ ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕР-РІЕЛТІ» і КОМПАНІЯ» від 21.07.2023 вих. №1692, адресованого [PERSON] (т.2 а.с.65, 65-на звороті), то вказаний доказ, як визнано відповідачем, дійсно, підтверджує факт, що позивач на своє ім`я здала надані їй відповідачем цінності, про те жодним чином не підтверджує, ані факту спільного проживання, ані факту наявності спільного бюджету та спільних витрат, ані фінансової участі позивача у добудові спірного будинку, державна реєстрація права власності на який була здійснена 05.03.2019. Не є таким доказом і надане позивачем Міжнародне свідоцтво про вакцинацію від 12.08.2021 (а.с.43). Щодо долучених позивачем копій експрес-накладних: від 01.08.2022 (побутові речі) вагою 4,48 кг, від 18.08.2022 (побутові речі) вагою 9,00 кг, від 10.09.2022 (ковдра) вагою 8,65 кг, від 18.10.2022 (одяг) вагою 17,49 кг - отримувач [PERSON] , відправник [PERSON] ; від 18.08.2021 (одяг) вагою 0,4 кг - отримувач [PERSON] , відправник [PERSON] (а.с.66-70), - то сам факт повернення відповідачем належних позивачу речей, не є достатнім доказом для підтвердження факту спільного проживання сторін. Крім того, обсяг повернутого, очевидно не відповідає тривалості часу, протягом, якого, як стверджує позивач, вони проживали однією сім`єю за місцем мешкання відповідача. Щодо наданого «Звіту про оцінку нерухомого майна - житлового будинку, загальною площею 99,5 кв., житловою площею 45,4 кв., розташованого на земельній ділянці площею 1,0000 га, кадастровий номер 3220887001:01:018:0571, що розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на 27.07.2023 року», складеного 27.07.2023 суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «ІНЖИНІРИНГОВИЙ ЦЕНТР «ЕКСКОН» (т.1 а.с.16-39), відповідно до якого ринкова вартість житлового будинку без урахування ринкової вартості земельної ділянки становить 2159200,00 гривень, суд звертає увагу, що оцінка була проведена без проведення огляду спірного будинку, щодо викликає сумнів в об`єктивності її проведення і достовірності отриманих результатів. Проаналізувавши об`єктивно встановлені обставини справи, суд вважає, що окремо заявлена позовна вимога про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2016 року до січня 2022 року, а також вимога про визнання права спільної сумісної власності на будинок [ADDRESS] та його поділ шляхом стягнення з відповідача на користь позивача половину його дійсної ринкової вартості в сумі 1079600 гривень, задоволенню не підлягають в повному обсязі. Такого висновку суд дійшов, оскільки досліджені у судовому засіданні докази, як кожен окремо та у їх сукупності, не підтверджують факту спільного проживання сторін однією сім`єю, а також участі позивача власною працею чи грошовими коштами у створенні спірного нерухомого майна, та оскільки показання свідків, надані в цій частині зі слів самої позивачки, не можуть бути єдиною та достатньою підставою для встановлення вказаного факту. Крім того, така вимога щодо визнання спірного будинку спільним майном подружжя та його поділ в рівних частках є також і вочевидь необґрунтованою, оскільки будинок був побудований у 2008 році, і доказів того, що внаслідок проведених поліпшень і добудови істотно збільшилася вартість будинку, позивачем також не надано. Та обставина, що позивачу відомі деталі особистого життя відповідача та його рідних і близьких, не спростують вищенаведених висновків суду, оскільки доводять лише той факт, що позивач була знайома з відповідачем, підтримували з ним дружні стосунки, була вхожа в його будинок, мала можливість спілкуватися з його рідними та близькими і у такий спосіб отримувати наведену нею інформацію. При цьому суд звертає увагу, що навіть наявність у сторін тривалих близьких стосунків, що також заперечується відповідачем, не доводить факту їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за відсутності інших притаманних сім`ї ознак: ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. В цьому зв`язку суд враховує висновки Верховного Суду, зроблені у справах, де було заявлено вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Так у Постанові Верховного Суду від 24 лютого 2022 року у справі № 761/4449/19 (провадження № 61-200св21) зазначено наступне. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц (провадження №14-22цс20) зазначено про те, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи. При цьому за змістом вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду підтримала висновок Верховного Суду у справі № 6-2253цс15. Так, у вказаній постанові від 8 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 Верховний Суд України зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги нею не доведені, у зв`язку з чим в задоволенні позову має бути відмовлено. Відповідно до вимог ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, вжиті ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2023 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню (т.1 а.с.94-97). У зв`язку з повною відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають. Стороною відповідача судові витрати не зазначені. На підставі викладеного,

Outcome: approved