Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

16 вересня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , за участю заінтересованої особи Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Звертаючись до суду з позовом, Заявник просив встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів на ім`я « [PERSON] » про належність на праві спільної сумісної власності житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М. Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження. 31 жовтня 2024 року від [PERSON] , до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності, вимоги підтримала та просила задовольнити заяву в повному обсязі. В судове засідання 31 жовтня 2024 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Заявник просив розглянути справу за відсутності. Представник Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 27 січня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів видано Свідоцтво про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та її членам сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, з відповідного Свідоцтва вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] частину цієї квартири на підставі договору № 6602 від 19.08.2003 року. У відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , отримала спадщину на частку квартири [ADDRESS] , належної спадкодавцю: частка квартири на підставі договору дарування, посвідченого Юрасовою А.С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 19 серпня 2003 року, № 6602, бланк ВАМ № 569883. Зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі № 473пр., на стор. № 114, за р. № 589, частка квартири на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2005 року, справа № 2-12108, рішення набрало законної чинності 05 грудня 2005 року, та зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі № 530пр., на стор. 193, за р. № 589, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 13771475. Звертаючись до суду з відповідною заявою, Заявник зазначив, що в серпні 2024 року звернулась до КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР із заявою про внесення змін у приватизаційні документи на житло, однак Листом № 174-н/01-07 від 20 серпня 2024 року повідомлено, що внести зміни у приватизаційні документи не представляється можливим, оскільки згідно громадянського паспорту Заявниці написання прізвища та по батькові співвласниці житла на українській мові значиться як [PERSON] , однак у свідоцтві про право власності прізвище та по батькові Заявниці зазначено, як [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, судом встановлено розбіжності у правовстановлюючих документах в частині написання ім`я [PERSON] , що позбавляє Заявника можливості вільно розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. З ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як було встановлено судом 27 січня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів видано Свідоцтво про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та її членам сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З відповідного свідоцтва вбачається написання прізвища та по батькові [PERSON] , як Ні [PERSON] , проте з копії паспорту громадянина України вбачається, що написання ім`я Заявника, як [PERSON] . Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в Свідоцтві про право власності на житло від 27 січня 1993 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, допущено помилку у написанні прізвища та по батькові [PERSON] , усунення яких є неможливим в позасудовому порядку. Таким чином обставини заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved