Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

23 травня 2024 року до суду звернувся [PERSON] з позовом [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Биканов Роман Іванович про встановлення факту не проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та просив суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , не проживав постійно разом із спадкодавцем, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину, згідно ст. 1268 ЦК України. 21.12.2023 року нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Биканов Р.І. за його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрував спадкову справу №158/2023. Заповіт за життя мати не склала. 21.12.2023 року для встановлення місця відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців нотаріусом сформовано довідку про останню адресу реєстрації його померлої матері. Згідно отриманої інформації, померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована на смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом із спадкоємцем на день смерті були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та позивач по справі. За вказаною довідкою приватним нотаріусом встановлено, що позивач, як син померлої та чоловік померлої [PERSON] , фактично прийняли спадщину. [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив свої спадкові права та помер [INFO] . Відповідач по справі з померлою [PERSON] фактично не проживав, що зокрема, підтверджується ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2021 року по справі №210/6860/20 та відсутні документи, які підтверджують факт родинних стосунків відповідача з померлою. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 04 червня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного. (а.с. 28) Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 48-49) Присутні у судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та посилаючись на обґрунтування наведені у позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені судом на 16 липня 2024 року, 16 вересня 2024 року, 15 жовтня 2024 року та 07 листопада 2024 року присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток про призначення дати судового засідання та направлення поштової кореспонденції за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, які повернулись на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання» та шляхом розміщення оголошення на офіційному від сайті «Судова влада України». Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до\~п.\~11\~ч.7\~ст.128\~ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Частиною 3\~та частиною\~4\~ст.\~130\~ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа по справі приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Биканов Р.І. в судовому засіданні присутній не був, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно вимог ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши наявні матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено,\~що [INFO] народився [PERSON] , про що 12 лютого 1983 року складено відповідний актовий запис №154. Батьками дитини зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.02.1983 року (а.с. 5). 17 червня 2020 року [PERSON] , про відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 18 червня 2020 року складено відповідний актовий запис №909, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.06.2020 року. (а.с. 6) Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бикановим Р.І. було заведено спадкову справу за №158/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Ухвалою суду від 04 червня 2024 року витребувано приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Биканова Р.І. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи №158/2023, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с. 29) З копії спадкової справи №158/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] судом встановлено, що 21 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Биканова Р.І. з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яке прийнято ним згідно ч.3 ст. 1268, ст. 1261 ЦК України. (а.с. 56) Відповідно до Довідки №28595 від 21.12.2023 року згідно з відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади, станом на17.06.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: з 02.04.2010 року [PERSON] , [INFO] , з 26.03.2010 року [PERSON] , [INFO] , з 02.04.2010 року [PERSON] , [INFO] , з 15.12.2016 року [PERSON] , [INFO] , яка знята з реєстрації 25.06.2020 року у зв`язку зі смертю особи. (а.с. 58) Відповідно до Свідоцтва про смерть яке видане повторно серії [NUMBER] від 20.12.2023 року, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 61) Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бикановим Р.І. вих. №42/02-31 від 26.02.2024 року, відмовлено [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину. (а.с. 74) Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з архіву Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області справу №210/6860/20, провадження 6/210/15/21. (а.с. 48-49) З дослідженої в судовому засіданні цивільної справи №210/6860/20, провадження №6/210/15/21, встановлено, що 11 грудня 2020 року начальник відділу Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Давиденко Л. звернулася до суду з заявою про оголошення розшуку боржника [PERSON] , [INFO] . Державним виконавцем 10.06.2019 року, 09.09.2019 року, 23.12.2019 року здійснювалися виходи за адресою [ADDRESS] , було встановлено, що боржник за вказаною адресою не проживає, двері квартири ні то не відчиняє. (арк. цив. спр. №210/6860/20 17-19) Державним виконавцем на адресу мешкання боржника [ADDRESS] , 09 січня 2020 року за вих. №1460, направлено виклики державного виконавця для явки боржника до відділу ДВС. (арк. цив. спр. №210/6860/20 20) Відповідно до Рапорта ДОП СП Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Насірова Н.Р., за адресою мешкання [PERSON] , [ADDRESS] , двері квартири ніхто не відчинив, при спілкуванні з сусідами було встановлено, що останній на протязі 6 місяців за вказаною адресою не з`являвся, місце знаходження останнього не відоме. (арк. цив. спр. №210/6860/20 39) Відповідно до Листа начальника Металургійного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Велічаюк Д. вих. №21/15/3998-20 від 19.10.2020 року вбачається, що останнім повідомлено начальника Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що під час виконання співробітниками Металургійного районного відділу з питань пробації судового рішення стало відомо, що правопорушник [PERSON] за адресою [ADDRESS] , не мешкає. Місце проживання останнього не відомо, що унеможливлює привести постанову суду до виконання. У зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.19 ЗУ «Про пробацію» від 05.05.2015 року та ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року просили звернутися до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. (арк. цив. спр. №210/6860/20 34) Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року подання начальника відділу Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Давиденко Лариси про оголошення розшуку боржника [PERSON] , [INFO] задоволено. Оголошено розшук [PERSON] , [INFO] , громадянина України, останнє відоме місце проживання [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Допитана у судовому засіданні 07 листопада 2024 року свідок [PERSON] суду пояснила, що вона давно знає сім`ю позивача, є їх сусідкою. На момент смерті матері позивача Поліни, за вказаною адресою проживали лише її син та чоловік. Невдовзі після смерті [PERSON] , помер її чоловік. В квартирі продовжував проживати їх син позивач по справі. Допитана у судовому засіданні 07 листопада 2024 року свідок [PERSON] суду пояснила, що вона давно знає сім`ю позивача, є їх сусідкою. На момент смерті матері позивача Поліни, за вказаною адресою проживали лише її син та чоловік. Їй відомо, що за вказаною адресою був зареєстрований [PERSON] , проте він фактично там не проживав, оскільки ще за довго до повномасштабного вторгнення покинув України та переїхав до російської федерації. Допитана у судовому засіданні 07 листопада 2024 року свідок [PERSON] суду пояснила, що вона давно знає сім`ю позивача, є їх сусідкою. У квартирі [ADDRESS] проживали позивач [PERSON] , його мати [PERSON] та його батько [PERSON] . Спочатку померла мати, потім батько та в квартирі залишився проживати [PERSON] . Їй відомо, що у вказаній квартирі був зареєстрований [PERSON] , проте він виїхав на постійне проживання до міста Москва російської федерації, ще за довго до смерті матері позивача Поліни. Проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). У встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідач [PERSON] не звертався. Спадкову справу заведено 21 грудня 2023 року на підставі заяви про прийняття спадщини позивача [PERSON] . При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Під час вказаної справи судом встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як позивач, так і відповідач були зареєстровані за місцем фактичного проживання спадкодавця: [ADDRESS] . Водночас фактичне місце проживання [PERSON] було відмінним, останні роки він не проживав за цією адресою, а проживав за іншими адресами. Наведені обставини сторонами не заперечуються та матеріалами справи не спростовано. Отже, оскільки [PERSON] був зареєстрований, проте не проживав за адресою: [ADDRESS] , а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому [PERSON] як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , а отже, не набув права на спадкове майно. Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 лютого 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є доведеними належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved