Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням Позов мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач [PERSON] , який є його сином. Вказує, що відповідач протягом останніх двох років живе окремо і винаймає житло, де саме йому не відомо. У зв`язку з тим, що відповідач не проживають за адресою [ADDRESS] , більше двох років, наявність реєстрації останнього обмежує право позивача як власника на користування майном, тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач не з`явився однак в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить розглянути справу у без його участі та задоволити позов. Відповідач також не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без його участі. Згідно поданого відзиву у задоволенні позову просить відмовити. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №391410779 від 18.08.2024, власником приміщення за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] . З оглянутої Довідки ПП «Ужгородський Будинковий Сервіс» №300 від 22.08.2024 вбачається, що [PERSON] є власником вищевказаної квартири, та в ній зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Також згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру №779557 від 11.09.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідач не надав, а тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування житловим приміщенням судом не встановлено. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved