Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

У червні 2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення різниці між фактично сплаченою вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 05.05.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «ПАЛМ АВТО» було укладено договір страхування наземного транспорту № 1 152/23-Т/К/02, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 15.07.2023 року у м. Ірпінь, на вул. Соборна, 1 (Водоканал) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та мотоцикла «YAMAHA F.1R 1300», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм мотоцикла [PERSON] , що підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/5465/23 від 01.08.2023 року. Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 50065 від 25.07.2023 року наданого СОД [PERSON] вартість матеріального збитку (оцінена шкода), завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , становить 57 254,57 грн. Згідно Рахунку №УКК3016318/0000039545 від 20.07.2023 року, наданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 99 952,18 грн., які були виплачені страховиком 28.07.2023 року у розмірі 97 952,18 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , з вирахуванням безумовної франшизи 2 000,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність «YAMAHA F.1R 1300», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована АТ «СК «ІНГО» (поліс 213808076: ліміт відповідальності 160 000,00 грн., франшиза 2 500,00 грн.), останнє сплатило на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 50065 від 25.07.2023 року, суму з урахуванням коефіцієнту фізичного носу (оцінену шкоду) та з вирахуванням франшизи, у розмірі 55 647,56 грн. Таким чином, невиплаченою залишається частина у розмірі 42 304,62 грн. (з розрахунку: 97 952,18 - 55 647,56 = 42 304,62), які позивач просить стягнути з винної у ДТП особи, посилаючись серед іншого на постанову Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі №759/7787/18.ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вказує, що досудова претензія, направлена 22.08.2023 року на адресу відповідача, залишення останнім без задоволення. З урахування викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь різницю між фактично сплаченою вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування у розмірі 42 304 грн. 62 коп. Також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н. О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками [PERSON] отримав 24.06.2024 року, що вбачається із зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.56). 25 червня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання ПрАТ «Ск «Арсенал Страхування» про долучення до матеріалів справи копії договору добровільного страхування наземного транспорту №1152/23-Т/К/02 від 05.05.2023 року. До клопотання додано докази його направлення відповідачу. У відзиві на позовну заяву, поданому 09.07.2024 року через систему «Електронний суд», [PERSON] заперечив проти заявлених до нього позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та недоведеність через відсутність у матеріалах справи укладеного між позивачем та ТОВ «ПАЛМ АВТО» договору страхування наземного транспорту №1152/23-17 К/02. Вважає подані позивачем докази (копію протоколу від 15.07.2023 року та постанови у справі про адміністративне правопорушення, звіт про визначення збитку, протокол огляду колісного транспортного засобу від 20.07.2023 року, рахунок від 20.07.2023 року та платіжні інструкції) такими, що не відповідають критеріям достатності, встановленим ч. 1 ст. 80 ЦПК, та не доводять вказані обставини, що входять до предмету доказування позивачем. Вважає, що пошкодження таких складових автомобіля як: молдинг двері передньої лівої, молдинг двері задньої лівої, корпус дзеркала лівого, кришка дзеркала, кліпси під час даної ДТП не було, що документально зафіксовано. Відтак, вказані елементи (складові, запчастини) не потребували ремонту/заміни, а витрачені на їх заміну кошти в сумі 22 476,40 грн. є витратами, не пов`язаними з даною ДТП. Крім того вважає заміну (замість ремонту) задніх лівих дверей на нові на суму 40 936,00 грн. було здійснено безпідставно. Оскільки у матеріалах справи відсутні докази необхідності заміни задніх лівих дверей на нові та неможливості проведення їх ремонту, то витрати на нові задні ліві двері в розмірі 40 936,00 грн. є необґрунтованими, тобто не є необхідними для відновлення пошкодженого автомобіля (ст. 22 ЦК України), адже за відсутності доказів зворотного таке відновлення можливо шляхом проведення ремонту (аналогічно переднім лівим дверям згідно вищевказаного рахунку). Таким чином відповідач вважає, що витрати в розмірі 63 412,40 грн. (22 476,40 грн. + 40 936,00 грн.) є безпідставними, тобто не є необхідними для відновлення пошкодженого автомобіля. Крім того відповідач вказує на те, що при оцінці змісту додатку до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.07.2023 року та протоколу огляду колісного транспортного засобу від 20.07.2023 року перевагу слід надати саме додатку до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.07.2023 року, оскільки він складений безпосередньо на місці ДТП в день ДТП (в момент його фіксації) та його зміст (зокрема, в частині пошкоджень транспортних засобів) засвідчений підписами самих учасників ДТП та інспектором поліції на відміну від протоколу огляду колісного транспортного засобу від 20.07.2023 року, складеного через 5 днів після ДТП суб`єктом оціночної діяльності за відсутності обох учасників ДТП. Оскільки реальні збитки, тобто ті, які дійсно були необхідними для відновлення пошкодженого транспортного засобу, повністю відшкодовано страховою компанією відповідача АТ «СК «ІНГО», то позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповіді на відзив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» зазначило, що копія договору добровільного страхування наземного транспорту №1152/23-Т/К/02 від 05.05.2023 року знаходиться у матеріалах справи та була направлена на адресу відповідача, проте поштове відправлення 06.07.2024 року повернулося без вручення адресату. Враховуючи те, що відзив на позовну заяву було подано 09.07.2024 року, а позивачем клопотання про долучення доказів було надіслано 20.06.2024 року, у відповідача було достатньо часу на отримання даної поштової кореспонденції. Відповідач посилається на протокол про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП, та вказує що саме в них, зафіксовані пошкодження транспортного засобу, які були спричинені транспортному засобу «Volkswagen Passat» з д.н.з. [NUMBER] . На місці події працівниками поліції були вказані лише видимі зовнішні пошкодження автомобіля, тобто було проведено поверхневий огляд пошкодженого автомобіля. Проте автомобіль мав і приховані пошкодження, які може виявити лише експерт/оцінювач, або які можна виявити при проведенні фактичного відновлювального ремонту при розбиранні пошкодженого транспортного засобу та проведення діагностики пошкоджених запчастин.Співробітники поліції, як особи, що не мають відповідних спеціальних знань, зазначають лише видимі зовнішні пошкодження, а експерт проводить комплексну оцінку пошкодженого автомобіля, розбираючи автомобіль та застосовуючи спеціальні прилади та спеціальні знання. Тому до опису зовнішніх пошкоджень автомобіля, який міститься у схемі ДТП, не можуть застосовуватися ті критерії, які застосовуються при професійному огляді, що проводиться певним спеціалістом (оцінювачем). Дійсно, в схемі місця ДТП, описано пошкодження: дві лівих дверки, ліве дзеркало заднього виду, заднє ліве крило. Тобто, загальний опис пошкоджень. Проте, чомусь відповідач замовчує про те, наскільки «видимі» ці пошкодження були. Позивачем до даної відповіді на відзив, додаються кольорові фото пошкодженого ТЗ «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . На «фото 1» та «фото 2» чітко видно ліву сторону автомобіля. Чітко видно ліве дзеркало заднього виду та дві лівих дверки. На «фото 1», «фото 2», «фото 3», «фото 4» видно пошкодження молдингу задніх лівих дверок (сіра накладка на дверках). На «фото 5», «фото 6», «фото 7», «фото 8» видно пошкодження лівого дзеркала заднього виду. Щодо кліпс, то це витратний матеріал, необхідний в цілях скріплення деталей автомобіля. Вичерпний перелік пошкоджень може бути визначений лише експертом/оцінювачем, або спеціалістом в умовах СТО. Крім того позивач вказує, що на огляді був присутній власник (довірена особа) пошкодженого транспортного засобу, про що свідчить підпис в протоколі огляду транспортного засобу, який було надано разом зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 50065 від 25.07.2023 року. Стосовно присутності іншого учасника ДТП при огляді автомобіля, позивач посилається на те, що відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2023 р. № 142/5/2092, а саме в п. 5.2 чітко зазначено, що «у разі потреби здійснюється виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ...». Позивач вказує, що ним наведено конкретні, фактичні та обґрунтовані пояснення, надано всі документи на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому вимоги до відповідача підлягають задоволенню в повному обсязі. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 05.05.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «ПАЛМ АВТО» було укладено договір страхування наземного транспорту № 1 152/23-Т/К/02, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 15.07.2023 року у м. Ірпінь, на вул. Соборна, 1 (Водоканал) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та мотоцикла «YAMAHA F.1R 1300», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 01.08.2023 року у справі № 367/5465/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 12.08.2023 року. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Після настання страхового випадку, власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 50065 від 25.07.2023 року наданого СОД [PERSON] вартість матеріального збитку (оцінена шкода), завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , становить 57 254 грн 57 коп. Згідно Рахунку № УКК3016318/0000039545 від 20.07.2023 року, наданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 99 952 грн. 18 коп., з вирахуванням безумовної франшизи 2 000,00 грн. Оскільки даний випадок є страховим, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі страхового акту № 006.01885823-1 здійснило 28.07.2023 року виплату страхового відшкодування в розмірі 97 952,18 грн. (з вирахуванням безумовної франшизи 2 000,00 грн.), шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним доручення №37524913 від 28.07.2023 року. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність «YAMAHA F.1R 1300», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована АТ «СК «ІНГО», останнє здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в межах ліміту за полісом № 213808076 відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 50065 від 25.07.2023 року, суму з урахуванням коефіцієнту фізичного носу (оцінену шкоду) та з вирахуванням франшизи, у розмірі 55 647 грн. 56 коп. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. З аналізу вищенаведених обставин, судом встановлено, що страховиком потерпілої у ДТП сторони виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 97 952,18 грн., а страховиком винуватця ДТП відшкодовано спричинені його страхувальником збитки в межах страхового ліміту та з врахуванням зносу в розмірі та франшизи 55 647,56 грн., що не покриває в повній мірі виплачену страховиком потерпілої сторони суму страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого під час ДТП автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . Таким чином, предметом спору в даному позові є відшкодування недостатньої суми страхового відшкодування, сплаченого позивачем за відновлювальний ремонт пошкодженого майна. Різниця між фактично сплаченої вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування становить 42 304 грн. 62 коп. (з розрахунку: 97 952,18 - 55 647,56 = 42 304,62), Так, статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року справі № 175/4710//16-ц до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Таким чином, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», як страховик цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до чинного законодавства здійснило виплату страхового відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, а тому відповідно до статті 1191 ЦК України та п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення такої виплати, у ПрАТ «СК «Уніка», виникло право зворотної вимоги до страховика винуватця ДТП. Враховуючи, що сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», в рахунок відшкодування вартості майнового збитку, завданого власнику автомобіля «марки «Volkswagen Passat» з д.н.з. [NUMBER] , шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує повернуту позивачу АТ «СК «Інго», як страховиком винуватця ДТП, суму страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром виплаченого страховиком страхового відшкодування потерпілій стороні та отриманим страховим відшкодуванням від страховика винуватця ДТП. При цьому, суд приходить до висновку, що різниця між фактично виплаченою страховиком потерпілої сторони сумою страхового відшкодування, що є вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП та сумою повернутого страховиком винуватця ДТП страхового відшкодування, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: франшизою та врахуванням зносу, розрахованого відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач доказів на спростування зазначених у позові обставин не надав у розпорядження суду, а лише виклав у відзиві на позовну заяву свої міркування. Заперечуючи проти розміру завданої потерпілій особі внаслідок ДТП шкоди та механічних ушкоджень автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , відповідач клопотань про призначення у справі будь - якої експертизи не заявляв. Жодних доказів на підтвердження невірності зазначених механічних пошкоджень, отриманих автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП з вини відповідача, останній суду не надав. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактично сплаченої вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого страхового відшкодування, що становить 42 304,62 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved