Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що з 22.04.2019 року по 12.02.2024 року перебував у трудових відносинах з ПАТ « Сумихімпром». При звільнені відповідачем не проведено розрахунок та не виплачена нарахована заробітна плата в сумі 17178,76 грн, яку і просить зобов`язати відповідача йому виплатити. Ухвалою суду від 28 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зобов`язано позивача повідомити суд про поважність причин пропуску строків звернення до суду з позовом, установлених ст.233 КЗпК України. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав, копію ухвали та позов з додатками отримав 28 серпня 2024 року. В подальшому, позивач подав до суду заяву про поновлення процесуального строку для звернення до суду, яку обґрунтовує тим, що його було звільнено з роботи 12.02.2024 року. В цей же день він отримав трудову книжку наручно. Щодо виплат йому було повідомлено, що розрахунок буде здійснено в найближчий час. В червні 2024 року звернувся до відповідача з заявою про досудове врегулювання спору, але отримав від мову та роз`яснено право звернутися до суду. Вважає, що строк розпочався з 03.06.2024\~року, тобто, після того, як підприємство відмовилось приймати від позивача заяву з вимогою про виплату заробітної. Крім того, вказує, що такі дії відповідача призвели до пропущення строку давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 22.04.2019 року працював в ПАТ «Сумихімпром». Звільнений 12.02.2024 року за наказом № 49 за власним бажанням, вихід на пенсію ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7). З наданого позивачем розрахункового листа за лютий 2024 та довідки ПАТ «Сумихімпром» вбачається, що відповідач ПАТ «Сумихімпром» не виплатило заробітну плату [PERSON] у розмірі 17178,76 грн (а.с. 6, 8). Згідно ст. 115\~КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч.1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього кодексу. Частиною першою\~ст. 116 КЗпП України\~встановлені строк розрахунку при звільненні, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Судом встановлено, що працівникові при звільненні не було виплачено належну заробітну плату, сума якої станом на час розгляду справи становить 17178,76 грн. Такими діями відповідача порушено вимоги ст. 116 КЗпП України. Як зазначено вище, згідно наказу від 12.02.2024 позивача звільнено за власним бажанням на підставі\~ст. 38 КЗпП України\~(а.с. 7 на звороті). Відповідно до ч. 1\~ст.\~233\~КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених ч. 2\~ст. 233 КЗпП України. Згідно ч. 2\~ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України). Отже, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. З матеріалів справи вбачається, що письмове повідомлення про нараховані позивачу суми при звільненні позивач отримав 12.02.2024 року. Отже, тримісячний строк для звернення позивача до суду із заявою про вирішення трудового спору про виплату всіх сум, що належать позивачу при звільненні сплинув 13.06.2024 (ч. 2 ст. 233 КЗпП України). Позовна заява була подана 26.08.2024, тобто з пропуском строку звернення до суду. Згідно\~ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~ст. 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. Наведені позивачем у заяві про поновлення процесуального строку для звернення до суду, на думку суду, є поважними, оскільки строк пропуску обумовлений незаконними діями відповідача. Відповідачем не надано заперечень стосовно підстав пропуску строку звернення з позовом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з порушенням строку, передбаченого\~статтею 233 КЗпП України, поважність причин його пропуску позивачем доведена, тому наявні підстави для його поновлення. На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Надані позивачем докази підтверджують наявність заборгованості з виплати заробітної плати при його звільненні. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, необхідно зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» виплатити [PERSON] заборгованість по заробітній платі при звільненні з основного місця роботи у ПАТ «Сумихімпром» у розмірі 17178 грн. 76 коп. Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн .

Outcome: approved