Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Кумечко М.С. звернулася до суду з позовом до ФГ «Олена» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі. Позов мотивовано тим, що [PERSON] (надалі - Позивач) являється власником земельної ділянки, загальною площею 3,2017 га кадастровий номер 3521110100:02:000:0032, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка знаходиться на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області. 12 січня 2012р. між [PERSON] та Фермерським господарством «Олена» було укладено Договір оренди землі. Відповідно до вказаного Договору, ФГ «Олена» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка знаходиться на території Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області, площею 3,2017 га (кадастровий номер земельної ділянки 3521110100:02:000:0032). Відповідно до п.3.1 Договору, договір укладено на 10 років. Таким чином, дія даного Договору закінчився 12 січня 2022 року. 19 липня 2021р. [PERSON] , звернувся до голови ФГ «Олена» Сироти Ю.В. з листом-повідомлення про припинення Договору оренди та відсутності наміру на його поновлення. 19 липня 2021р. представником ФГ «ОЛЕНА» даного листа було отримано. 11 січня 2022р, отримавши Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] дізнався, що 10 березня 2017р. приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховська Тетяна Станіславівна здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, номер запису про інше речове право 19440492, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34264740 від 15.03.2017р. Документи, подані для державної реєстрації: Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ-3504014892017 виданий 06.03.2017р., видавник Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Договір оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 12.01.2012р. видавник ФГ «ОЛЕНА», Додаткова угода, серія та номер б/ н, виданий 15.01.2021р., видавник [PERSON] та ФГ «ОЛЕНА». [PERSON] вважає, що такими діями представники Фермерського господарства «ОЛЕНА» порушуються його права та інтереси, адже жодної Додаткової угоди від 15.01.2021р з Фермерським господарством «ОЛЕНА» не підписував, Договір оренди, закінчив свою дію, хоча й не був зареєстрований відповідно до вимог законодавства. На даний час земельна ділянка загальною площею 3,2017 га кадастровий номер 3521110100:02:000:0032 досі перебуває у незаконному користуванні Фермерського господарства «ОЛЕНА», саме тому Позивач не має змоги використовувати належну йому земельну ділянку, оскільки відповідач чинить перешкоди та продовжує її обробляти. З 01 січня 2013 року ФГ «Олена» не мало можливості зареєструвати спірний правочин. Хоча до цього впродовж одного року, з часу підписання договору, 12 січня 2012 року, жодних дій по його реєстрації не було вчинено. Вважає, що проведення 10 березня 2017 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки за ФГ «Олена» на підставі договору оренди землі від 12 січня 2012 року не може підмінити державну реєстрацію вказаного договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі). Державна реєстрація договору оренди землі від 12.01.2012 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Олена», не була проведена, отже вказаний договір чинності не набрав, і відповідно вказане сільськогосподарське підприємство не набуло права оренди за цим договором. Враховуючи те, що договір оренди спірної земельної ділянки від 12.01.2012 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Олена», не набрав чинності, у державного реєстратора, в особі приватного нотаріуса Веліховська Т.С. були відсутні підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію права оренди за ФГ «Олена» на підставі цього договору, а також внесення запису про інше речове право 19440492. В 2017 році, до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносилися відомості й про Додаткову угоду б/н від 15 січня 2021року. Досить дивно, що в 2017 році Фермерське господарство «Олена» вносить до Державного реєстру прав на нерухоме не лише відомості про Договір оренди від 12.01.2012р. а й про Додаткову угоду б/н від 15 січня 2021року. Фермерське господарство «ОЛЕНА» протягом грудня 2021, відповідно до умов Договору не надсилало жодних листів чи повідомлень про намір продовжити укладений договір оренди. Проте, влітку 2021 року на поштову адресу [PERSON] надійшло два примірника Додаткової угоди про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012р., датовану 15 січня 2021р. [PERSON] , не маючи намір продовжувати договірні відносини з ФГ «ОЛЕНА» не підписував надіслані додаткові угоди та не надсилав їх у відповідь голові фермерського господарства «ОЛЕНА». Обидва оригінальні примірники є в наявності [PERSON] 19 липня 2021р, після отримання вищевказаних примірників Додаткової угоди, гр. [PERSON] , до Фермерського господарства «Олена» було направлено лист-повідомлення, в якому висловив своє небажання продовжувати договірні відносити та просив вважати договір оренди припиненим з 06 січня 2022р., не засівати, не обробляти та повернути земельну ділянку. Даного листа було отримано представником ФГ «ОЛЕНА». Таким чином, [PERSON] не мав вільного волевиявлення на укладення Додаткової угоди від 15.01.2021р. з Фермерським господарством «ОЛЕНА», згоди на укладення додаткової угоди не давав та останньої не підписував, після закінчення строку дії договору оренди, земельна ділянка позивачу відповідачем не повернута, а тому у відповідності до норм ЦК України дана угода є недійсною. Відповідно до п.4.1 розділу 4 Додаткової угоди про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012р. орендна плата вноситься «орендарем» у розмірі не менше ніж 4% нормативно-грошової оцінки земельного паю, але не менше 10 000 грн. за кожен рік. За 2021р. відповідно до відомостей з реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 06.03.2024р. Фермерське господарство «ОЛЕНА» нарахувало та виплатило гр. [PERSON] орендну плату у розмірі 5466,00грн. - менше встановленого розміру. За 2022-2023роки користування земельною ділянкою орендна плата ФГ «ОЛЕНА» на користь [PERSON] не сплачувалася. Просить суд: зобов`язати Фермерське Господарство «Олена», код ЄДРПОУ 20657357,усунути перешкоди у користуванні належної [PERSON] ділянкою з кадастровим номером 3521110100:02:000:0032, площею 3,2017га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області. Скасувати рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Станіславівни про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки індексний номер 34264740 від 15.03.2017р. Стягнути з Фермерського Господарства «Олена», код ЄДРПОУ 20657357, на користь [PERSON] заборгованість зі сплати орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки в розмірі 24 534,00 грн. Стягнути з Фермерського Господарства «Олена», код ЄДРПОУ 20657357 на користь [PERSON] 3 % річних в розмірі в розмірі 871,67 грн. Стягнути з Фермерського Господарства «Олена», код ЄДРПОУ 20657357 на користь [PERSON] інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 2 379,85 грн. Стягнути з Фермерського Господарства «Олена», код ЄДРПОУ 20657357 на користь [PERSON] пеню в розмірі 31 846,16грн. Стягнути з Фермерського Господарства «Олена», код ЄДРПОУ 20657357 на користь [PERSON] понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Фермерського господарства «ОЛЕНА», оригінали наступних документів: Договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] ; Додаткова угода № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] . Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Повторно витребувано у Фермерського господарства «ОЛЕНА», оригінали наступних документів: Договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] ; Додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] . Витребувано у приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Сергіївни оригінали наступних документів: Договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] ; Додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] . Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.09.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Повторно витребувано у Фермерського господарства «ОЛЕНА», оригінали наступних документів: Договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] ; Додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] . Повторно витребувано у приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Тетяни Сергіївни оригінали наступних документів: Договір оренди земельної ділянки № б/н від 12.01.2012 року укладений між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] ; Додаткову угоду № б/н від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року укладеного між Фермерським господарством «Олена» та [PERSON] . 08.10.2024 року від приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Т.С. надійшла відповідь на ухвалу суду. Нотаріус зазначає, що у неї відсутній примірник договору оренди земельної ділянки, який укладено 12.12.2012 року між [PERSON] та ФГ «Олена», та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.03.2017 року за №19440492 (а.с. 147). Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.10.2024 року в задоволенні клопотання представника позивача про призначення почеркознавчої експертизи у справі за позовом [PERSON] до Фермерського господарства «Олена» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі відмовлено. 14.10.2024 ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Кумечко М.С. в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у ньому. Додатково наголосила, що [PERSON] додаткову угоду до договору оренди землі не підписував, додаткова угода була нібито підписана у 2021 році, а зареєстрована нотаріусом у 2017 році. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документу. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії державного акта на право власності на землю серія ЯК №026421, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,2017 га. Земельна ділянка розташована на території Гайворонської міської ради, за межами населеного пункту. Цільове призначення (використання) ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16). За змістом договору оренди земельної ділянки від 12.01.2012, укладеного між [PERSON] та ФГ «Олена» в оренду передається земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,2017 га ріллі, кадастровий номер якої 3521110100:02:000:0032. Договір укладено на 10 років. Згідно п. 15.2 Договору договір набирає чинності після підписання «Сторонами» та його державної реєстрації (а.с.17-18). Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта вбачається, що за [PERSON] 10.03.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3521110100:02:000:0032 площею 3,2017 га для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 19440414. Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; підстави для державної реєстрації: Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-3504014892017, виданий 06.03.2017, видавник Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області; договір оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 12.01.2012, видавник: Орендодавець: [PERSON] , орендар: ФГ «Олена»; Додаткова угода, серія та номер: б/н, виданий 15.01.2021, видавник: [PERSON] , та ФГ «Олена» в особі голови [PERSON] (а.с.15). Згідно п. 3.1 копії додаткової угоди від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року договір оренди укладено на 15 років з дати реєстрації цього Договору та діє до 10.03.2032 року. п.4.1 Орендна плата вноситься «Орендарем» у розмірі не менше 4% нормативної грошової оцінки земельного паю, але не менше 10000 грн. за кожен рік, яка оподатковується при виплаті в порядку ПК, або в натуральній та відробітній формі (за згодою сторін згідно додатку до договору) (а.с.78-80). Пред`являючи позов, [PERSON] стверджував, що спірну додаткову угоду до договору він не підписував, підпис у ній вчинено іншою особою. З метою перевірки належності підпису у додатковій угоді власнику та проведення почеркознавчої експертизи, представник позивача подала до суду заяву якою просила витребувати у відповідача та приватного нотаріуса оригінал додаткової угоди №б/н від 15.01.2021 до договору оренди від 12.01.2012 року. Ухвалами суду від 08.08.2024 р., 30.08.2024р., 25.09.2024 р., було витребувано оригінал додаткової угоди у відповідача та приватного нотаріуса. Ухвала суду про витребування документів, відповідачем не виконана, причини не виконання суду не відомі. 08.10.2024 року від приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховської Т.С. надійшла відповідь на ухвалу суду. Нотаріус зазначає, що у неї відсутній примірник договору оренди земельної ділянки, який укладено 12.12.2012 року між [PERSON] та ФГ «Олена», та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.03.2017 року за №19440492 (а.с. 147). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Щодо позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належної [PERSON] земельної ділянки та скасування рішення приватного нотаріуса Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецької Т.С. про державну реєстрацію права оренди суд зазначає наступне. Так, за змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Спірні правовідносини виникли з правочинів, договору оренди землі, дія якого продовжена додатковою угодою, дійсність якої заперечується власником землі. Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають усилу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети. Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) волевиявлення учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. За змістом ч. 5 ст. ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно з частиною третьою статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 026421 від 18.10.2012 року належить земельна ділянка площею 3,2017 га, кадастровий номер 3521110100:02:000:0032, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області. 10.03.2017 приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецькою Т.С. зареєстровано додаткову угоду б/н від 15.01.2021 року до договору оренди від 12.01.2012, якою продовжено строк дії договору оренди до 10.03.2032 з автоматичним продовженням дії договору. Суд звертає увагу, що приватний нотаріус зареєстрував додаткову угоду від 15.01.2021 р. у 2017 році, тобто за 4 роки до її укладення. Звертаючись до суду з позовом, сторона позивача просила зобов`язати усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою та скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права оренди. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності ( постанова Верховного Суду в складі від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). У постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. [PERSON] , який є власником спірної земельної ділянки, оспорював факт укладення додаткової угоди від 12.11.2022 до договору оренди землі від 15.01.2012, на підставі якої термін дії договору оренди подовжено до 10.03.2032, в підставу предмету позову вказував, що не підписував додаткової угоди із ФГ «Олена», не бажав та не бажає подальшої співпраці з ним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) зробив висновок про те, що «належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Такий спосіб захисту застосовується для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як «визнання права» охоплює собою і визнання права відсутнім. Сторона позивача таких позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла. Відтак відсутні підстави оцінювати додаткову угоду до договору оренди землі від 12.01.2012, якою подовжено термін його дії, як неукладеної, такої, яка не мала волевиявлення учасника договору. За викладеного, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ФГ «Олена» усунути перешкоди у користуванні належної [PERSON] земельною ділянкою з кадастровим номером 3521110100:02:000:0032, площею 3,2017 га та скасування рішення приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховецької Т.С. про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки індексний номер 34264740 від 15.03.2017 р., належить відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту, саме із зазначених підстав. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати: орендної плати, 3% річних, інфляційного збільшення суми боргу, пені суд зазначає наступне. За змістом договору оренди земельної ділянки від 12.01.2012, укладеного між [PERSON] та ФГ «Олена» в оренду передається земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,2017 га ріллі, кадастровий номер якої 3521110100:02:000:0032. Договір укладено на 10 років. (а.с.17-18). Відповідно до копії Додаткової угоди від 15.01.2021 року про викладення в новій редакції Договору оренди земельної ділянки №0032 від 12.01.2012 року, укладеної між [PERSON] та ФГ «Олена» - «Орендодавець» передає на підставі відомостей з Державного реєстру речових прав 19440492 від 10.03.2017 року, а «Орендар» приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Гайворонської міської ради Гайворонського району, Кіровоградської області (п. 1.1). В оренду передається земельна ділянка, загальною площею 3,2017 гектари ріллі, кадастровий номер 3521110100:02:000:0032 (п.2.1). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2012 року становить 73878 грн (п. 2.2). Орендна плата вноситься «Орендарем» у розмірі не менше ніж 4% нормативної грошової оцінки земельного паю, але не менше 10000 грн за кожен рік, яка оподатковується при виплаті в порядку визначеному ПКУ (п. 4.1). Орендна плата вносить один раз на рік в строк з 20 серпня по 31 грудня поточного року (п.4.3). У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% від орендної плати за кожен день прострочення (п.4.6) (а.с.78-80). Згідно копії Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 06.03.2024 за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2023 року на ім`я [PERSON] ФГ «Олена» у 2021 році нарахувало та виплатило позивачу 5466 грн. Відомості про нарахування та виплату коштів за користування земельною ділянкою протягом 2022-2023 років відсутні (а.с.23-25). Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про орендну землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в орендну земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Загальна норма права, визначена частиною другою статті 409 ЦК України, передбачає, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про орендну землі». Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 1 Закону України «Про орендну землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про орендну землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України «Про орендну землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди. Відповідно до статті 21 Закону України «Про орендну землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положеннями статті 24 Закону України «Про орендну землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до пункту 4.1 Додаткової угоди від 15.01.2021 року, укладеної між [PERSON] - Орендна плата вноситься «Орендарем» у розмірі не менше ніж 4% нормативної грошової оцінки земельного паю, але не менше 10000 грн за кожен рік, яка оподатковується при виплаті в порядку визначеному ПКУ. Орендна плата вносить один раз на рік в строк з 20 серпня по 31 грудня поточного року (п.4.3) (а.с.78-80). Судом встановлено, що відповідач сплатив позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3521110100:02:000:0032 у 2021 році - 5466 грн, за 2022 та 2023 роки орендну плату не сплачував взагалі. Відповідно з ФГ «Олена» на користь [PERSON] необхідно стягнути орендну плату за 2021 рік 4534 грн, 2022 рік 10000 грн, 2023 рік 10000 грн, а разом 24534 грн. Відповідно до п. 4.6 Додаткової угоди від 15.01.2021 року, укладеної між [PERSON] у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% від орендної плати за кожен день прострочення (а.с.78-80). Розрахунок пені: за період простроченого грошового зобов`язання за 2021 рік: 4534 грн * 0,3 х 879 (днів) (з 01.01.2022 по 28.05.2024) : 100 = 11956,16 грн; за 2022 рік 10000 грн *0,3*514 (днів) (з 01.01.2023 по 28.05.2024) :100 = 15420 грн; за 2023 рік 10000 грн * 149 (днів) (з 01.01.2024 по 28.05.2024) * 0,3:100 = 4470 грн. Отже, з ФГ «Олена» на користь [PERSON] необхідно стягнути пеню на загальну суму 31846,16 грн (11956,16 + 15420+ 4470). Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, оскільки відповідач ФГ «Олена» прострочило виконання грошового зобов`язання, то на користь [PERSON] необхідно стягнути 3 % річних у розмірі 871,67 грн (згідно розрахунку поданого позивачем та з яким суд погоджується) та 2379,85 грн. інфляційного збільшення суми боргу (згідно розрахунку поданого позивачем та з яким суд погоджується). Щодо судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до частин 1, 2 статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи наведене, оскільки представником позивача до закінчення судових дебатів у справі заявлено клопотання про, те що ним до суду буде подано, протягом п`яти днів з дня винесення рішення, докази понесених судових витрат по справі, а тому питання про судові витрати, понесені позивачем, слід вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог у судовому засіданні, визначивши позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial