Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі по тексту - позивач) звернулося до [PERSON] (надалі по тексту - відповідачка) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.11.2019 позивачем на підставі кредитного договору № 2001442148801 відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3\~000 грн., який пізніше збільшено до 31\~800 грн. Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором протягом тривалого строку належним чином не виконує. Заборгованість відповідачки станом на 01.07.2024 складає 51\~893,22 грн., з яких: заборгованість за кредитом 31\~664,48 грн.; заборгованість за процентами 20\~228,74 грн.; Позивачем відповідачу направлено письмову вимогу (повідомлення), однак заборгованість так і не була погашена. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 51\~893,22\~грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. 06.11.2024 скерувала до суду письмові пояснення, за змістом яких просить у позові відмовити повністю. Зазначає, що позивачем не надано доказів обґрунтування процентів, заявлених до стягнення, не вказаний період нарахування процентів; наданий позивачем розрахунок є внутрішнім документом позивача та не підтверджує надання кредиту, він не може вважатися первинним документом який підтверджує видачу кредиту; із виписки з рахунку неможливо встановити наявну суму боргу, його складові та період утворення; матеріали справи не містять доказів того, що саме з наданою до суду Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ознайомлювалася відповідачка. У поясненнях відповідачка звертає увагу суду на те, що при оформленні розстрочки на придбання побутової техніки, їй видано у конверті лише картку, де встановлений кредитний ліміт 3\~000 грн. Проте, жодних документів за отримання картки вона не підписувала. Вона не ознайомлена з умовами використання кредитної картки та із сукупною вартістю кредиту. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 22 серпня 2024 року представник позивача - адвокат Киричук Галина Миколаївна, в інтересах Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», через систему «Електронний Суд», скерувала до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу (а.с. 48). Відповідь про реєстрацію місця проживання відповідача на повторний запит суду надійшла 25.09.2024 (а.с. 49-52). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначений на 22.10.2024 о 10:00 (а.с.53-54). У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві представниця позивача просить розгляд справи проводити за відсутності представника банку, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 3). 22.10.2024 у судове засідання відповідачка не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 22.10.2024 звернулася до суду із заявою про відкладення розгляду справи та надання їй часу для підготовки відзиву (а.с. 61). Суд відклав судове засідання у цій справі на 06.11.2024 о 14:00 У судове засідання представниця позивача не з`явилася. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення, за змістом яких позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилася, надала письмові пояснення, суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 УК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 251 ЦК України\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 02.11.2019 відповідачка [PERSON] звернулася до позивача АТ «ПУМБ» із заявою № 2001442148801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно положень цієї заяви, її підписанням клієнт [PERSON] підтвердила отримання Публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) та розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може отримати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідачка просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку, встановити кредитний ліміт у сумі 3\~000 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної карти встановлюються відповідно до умов ДКБЩ в залежності від типу кредитної картки. Реальна річна процентна ставка складає 47,88 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 1\~257,86 грн, за умови виникнення заборгованості у розмірі 1\~000 грн. та наступним її погашенням зі строком 12 місяців рівними платежами (а.с. 9). Крім цього, відповідачкою [PERSON] підписано «Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит». Відповідно до цього Паспорту споживчого кредиту, сторони узгодили суму/ліміт кредиту 3\~000 грн.; строк кредитування 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін; стандартна процентна ставка 47,88 %; реальна процентна ставка 47,88 %. (а.с. 9 на звороті). Відтак, посилання відповідачки у письмових поясненнях на те, що сторонами не погоджено умови договору, відсоткову ставку, спростовується наявним у матеріалах справи заявою та паспортом споживчого кредиту, підписаного власноручно [PERSON] Підписуючи паспорт споживчого кредиту, відповідачка була ознайомлена з розміром кредитного ліміту, розміром реальної річної процентної ставки, розрахунковою та платіжною датою кредиту; строком дії кредитного ліміту, розміром мінімального платежу та іншими умовами надання та обслуговування кредитної картки. Окрім того, факт отримання кредитних коштів та користування ними відповідачкою не заперечується. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту до договору №\~2001442148801 від 02.11.2019, позивач збільшував відповідачці кредитний ліміт із встановленого 02.11.2019 у розмірі 3\~000 грн. до: 16.01.2020 7\~000 грн., 10.07.2020 9\~100\~грн., 19.02.2021 17\~100 грн., 19.03.2021 25\~100 грн., 22.04.2021 31\~800 грн., 27.02.20222 31\~745 грн., 16.03.2022 31\~044,37 грн., 13.05.2022 31\~800 грн. (а.с. 29). Судом досліджена надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідачки з 02.11.2019 по 01.07.2024. За змістом цієї виписки відповідачка систематично використовувала грошові кошти з рахунку на оплату товарів та послуг, здійснювала часткове погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами (а.с. 33-41). \~ У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Ураховуючи положення статей 204, 207, 624, 628, 634, 368, 640 ЦК України, а також правову позицію ВП ВС, висловлену у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010, суд дійшов висновку про укладення 02.11.2019 між позивачем та відповідачкою Договору приєднання комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001442148801. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Доводи відповідачки про неукладення між нею та позивачем кредитного договору спростовуються наявною у матеріалах справи її заявою № 2001442148801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 02.11.2019 (а.с.\~9) та підписаним нею Паспортом споживчого кредиту від 02.11.2019 (а.с. 9 на звороті). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитну картку з кредитним лімітом та можливістю розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивачем на адресу відповідачки було надіслано письмову вимогу (повідомлення) від 02.07.2024 про наявну заборгованість в розмірі 51\~893,22 грн. та про добровільне виконання зобов`язань, яка залишена останньою без реагування (а.с. 27-28). Ураховуючи вимоги статей 526, 625, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про те, що відповідачка своєчасно не повернула позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 01.07.2024 у неї виникла заборгованість в сумі 51\~893,22 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 31\~664,48 грн.; заборгованість за процентами 20\~228,74 грн. (а.с.30-41). Разом з цим, суд урахував правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, \~від 16.09.2020 року у справі №\~200/5647/18 та від\~\~28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, за змістом яких виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Щодо строку та підстав нарахування позивачем процентів за користування відповідачкою кредитними коштами, то суд зазначає таке. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. \~Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Як встановлено судом, сторони у заяві № 2001442148801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 02.11.2019 та паспорті споживчого кредиту узгодили строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку договір продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Відповідачкою не надано доказів про висловлення нею заперечень продовження кредитного договору після 02.11.2020, 02.11.2021, 02.11.2022, 02.11.2023 та 02.11.2024. навпаки, протягом усього часу вона користувалася кредитними коштами, періодично сплачувала кредит та проценти. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач не перевищував встановлені кредитним договором ставки по відсоткам за наданим кредитом. Разом з цим, відповідачкою не наданий контррозрахунок розміру нарахованих процентів. Отже, обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову, відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно у повній мірі не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості не надано. Суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Згідно платіжного доручення № 67 від 09.08.2024 позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, який, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved