Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Комінтернівським районним судом Одеської області здійснюється розгляд позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 12.03.2010 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб існує формально, його збереження неможливе. Позивач у судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. В судове засідання відповідач не з`явився. До матеріалів справи долучена письмова заява, що підписна відповідачем відповідно якої останній визнає позовні вимоги та просить здійснити розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 12.03.2010 зареєстрували шлюб, реєстрацію проведено відділом РАЦС Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис №16. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Сторони не виявили бажання примиритись, наполягали на розірванні шлюбу, що наведено у їх заявах адресованих суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, тому, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене та

Outcome: approved