Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який зареєстровано 23.05.2009 у Хортицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 172. Після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON] . Сімейні відносини між ними не склалися, тому рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2014 року їхній шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу їхні діти залишилися проживати з нею. Відповідач з моменту народження сина не визнає себе батьком [PERSON] . Увесь цей час відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні і утриманні. Він не телефонує сину, не вітає з днем народження та з іншими святами, не дарує дитині подарунків. Відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дитини, піклування, утриманні сина, не спілкується з ним, не цікавиться його станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком. На сьогоднішній день дитині виповнилось 11 років, він не пам`ятає відповідача та не має до нього ніяких родинних почуттів, оскільки батько не навіщає дитину та не приймає участі у його вихованні та утриманні. Також в спілкуванні з нею син ніколи не питає про відповідача та не цікавиться ним. Після розлучення з відповідачем, вона почала проживати у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком від якого народила дочку [PERSON] , батько якої записаний на підставі ст. 135 СК України та сина [PERSON] , батько якого записаний на підставі ст. 135 СК України. Позивачка зазначає, що 18.05.2024 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , який є біологічним батьком її двох молодших дітей. Він піклується про її дітей, діти називають його батьком, між ними склалися дуже добрі родинні стосунки, які сприяють належному вихованню дітей. Її теперішній чоловік [PERSON] бажає усиновити її сина [PERSON] , вихованням та утриманням якого він займається. Батько дитини, [PERSON] , до лікаря-педіатра з хлопчиком не звертався, здоров`ям сина не цікавився. Згідно Психолого-педагогічної характеристики здобувача освіти 3-А класу Комунального закладу "Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2ЗОР [PERSON] закінчив 3 клас за програмою для дітей з інтелектуальними порушеннями легкого ступеня. Навчанням та вихованням хлопця займаються тільки мати та вітчим. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, та просить ухвалити рішення на розсуд суду, заперечень проти позову не надано. Третя особа - орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, заперечень проти позову не надано. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який зареєстровано 23.05.2009 у Хортицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 172. Після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON] . Сімейні відносини між ними не склалися, тому рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2014 року їхній шлюб було розірвано (а.с.16). Після розірвання шлюбу їй залишено прізвище [PERSON] . Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Після розірвання шлюбу їхні діти залишилися проживати з позивачкою. Відповідач з моменту народження сина не визнає себе батьком [PERSON] . Увесь цей час відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні і утриманні. 18.05.2024 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.17), який є біологічним батьком її двох молодших дітей: [PERSON] [INFO] (а.с.19), [PERSON] [INFO] (а.с.18), батько яких записаний на підставі ст. 135 СК України. [PERSON] піклується про її дітей, діти називають його батьком, між ними склалися дуже добрі родинні стосунки, які сприяють належному вихованню дітей. Теперішній чоловік позивачки [PERSON] бажає усиновити її сина [PERSON] , вихованням та утриманням якого він займається. Відповідно інформації наданої КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2" (а.с.15), дитина [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] знаходиться під наглядом педіатричної служби. Декларація про вільний вибір лікаря заключена з педіатром підприємства [PERSON] . На профілактичні огляди та під час хвороб, дитину до амбулаторії супроводжує мати, або за її згодою, вітчим - [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , до лікаря-педіатра з хлопчиком не звертався, здоров`ям сина не цікавився. Згідно психолого-педагогічної характеристики здобувача освіти 3-А класу Комунального закладу "Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2ЗОР (а.с.14) [PERSON] закінчив 3 клас за програмою для дітей з інтелектуальними порушеннями легкого ступеня. Навчання відбувалося дистанційно. Відвідував в школі консультаційні заняття з основних предметів. За три роки навчання у школі рідний батько [PERSON] ніколи не цікавився досягненнями сина у навчанні і вихованні, батьківських шкільних та класних зборів не відвідував, у школу не приводив сина, не купував сину шкільного приладдя, одягу, іграшок. Навчанням та вихованням хлопця займаються тільки мати та вітчим. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 09.09.2024 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.09.2024 (а.с.62) отримано відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином [PERSON] , в період з 24.02.2022 по теперішній час (станом на 19.09.2024) в Базі даних не виявлено. Зазначені обставини також підтверджуються: висновком голови комісії з питань захисту прав дитини Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.67-68); довідкою про фактичне місце проживання, виданою 11.06.2024 за вих. № Т-885-988 районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району (а.с.21). Таким чином, відповідач всупереч вимогам ст.150 СК України, не виявляє бажання щодо виховання та утримання свого сина і не виконує обов`язків по піклуванню за ним. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України позивачка і звернулася до суду з таким позовом. Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивачка є те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищевказане, суд з`ясував, що відповідач ніяких дій, щодо утримання та виховання своєї дитини не проводить, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, син перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується вищевказаними документами. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім`я, дитинство, материнство охороняються державою. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved