Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] у віці 84 років померла її рідна баба по лінії батька [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] , що підтверджується відповідною довідкою Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 18.03.2024 року за № 60. За життя [PERSON] 26 лютого 2020 року склала заповіт за яким на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно в рівних частинах їй та її рідному брату [PERSON] . За заявою її рідного брата [PERSON] 13.06.2022 року була заведена спадкова справа у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Фефелової Ю. К. (справа № 21/2022), яку в зв`язку зі зміною законодавства приватний нотаріус [PERSON] передала за територіальністю. У визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала, що [PERSON] за життя склала заповіт на її користь. У 2018 році вона зареєструвала шлюб з громадянином Республіки Молдова [PERSON] та з моменту реєстрації шлюбу проживала на території Республіки Молдова, на похороні баби присутня не була. Після смерті [PERSON] та її поховання ніхто з родичів їй не сказав про наявність заповіту на її користь. Фактично про наявність заповіту вона дізналась лише у 2023 році від працівників Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівської селищної ради. Пізніше їй стало відомо, що у визначений законом шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] , як другий спадкоємець за заповітом, однак її про свої дій відповідач не повідомив, як і не сказав про наявність бабиного заповіту Просить суд визначити їй, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби по лінії батька [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном на три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позов надійшов до суду 26.04.2024 з Деснянського районного суду міста Чернігова за територіальною підсудністю та був залишений без руху. Недоліки позовної заяви [PERSON] виправила 29.05.2024. Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 03.06.2024 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначено на 02.07.2024 року, розгляд справи по суті призначено на 05.09.2024 року та відкладено на 04.11.2024 через несвоєчасне надання суду копії спадкової справи. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути за його відсутності. Чернігівська районна державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання не направила, надала заяву про розгляд справи без участі державного нотаріуса. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглянувши позов в межах заявлених вимог, суд дійшов до наступних висновків. [PERSON] померла [INFO] у смт Куликівка Чернігівської області (а.с. 13). Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадщини входить, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером 7422781500:02:002:104 площею 4,5746 га, яка належала [PERSON] , що підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 18-19). Згідно з заповітом [PERSON] , посвідченим в.о. старости с. Вершинова Муравійка Куликівського району Чернігівської області 26.02.2020, все свої майно [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 15). Згідно з довідкою Вершиново-Муравійського старостинського округу Куликівської селищної ради від 18.03.2024 № 60 [PERSON] на дату смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з матеріалами спадкової справи № 555/2022, наданими Чернігівською районною державною нотаріальною конторою, 13 червня 2022 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Фефелової Ю. К. Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у спадковій справі відсутні (а.с. 102-104). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як передбачено ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У постанові від 04.03.2020 року по справі № 133/1880/18 Верховний Суд вказав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд враховує свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 і відображено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18; від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц; від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18; від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18. Позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON] , разом зі спадкодавцем не проживала. 14.08.2018 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , шлюб зареєстрований у м. Дрокія Республіки Молдова (а.с. 11-12), що підтверджує факт її перебування за кордоном, у тому числі і на момент складання заповіту у 2020 році. Через 35 днів після смерті заповідача [PERSON] на території України м. Чернігова та Чернігівської області почались активні бойові дії у зв`язку з російським вторгненням. Зазначені обставини підтверджують, що у позивача були об`єктивні труднощі, які заважали вчасно звернутися до нотаріуса за прийняттям спадщини. Відповідно до пунктів 2, 5, 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Визнання позову відповідачем не суперечить законним правам, свободам чи інтересам інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог. Таким чином, враховуючи волю заповідача та обставини справи, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України їй необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved