Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 187300,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.05.2023 між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №103386864 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 17000 грн. строком на 105 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 56650,80 грн., яка складається з наступного : 13600 грн. заборгованість за тілом кредиту, 41350,80 грн. заборгованість за відсотками, 1700 грн. заборгованість за комісією. 23.05.2023 між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №7605565 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 10000 грн. строком на 100 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 36762 грн., яка складається з наступного : 9200 грн. заборгованість за тілом кредиту, 26562 грн. заборгованість за відсотками, 1000 грн. заборгованість за комісією. 14.03.2023 між відповідачкою та ТОВ «Маніфою» укладено кредитний договір №5317493 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 16300 грн. з кінцевим строком повернення до 01.06.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 51508 грн., яка складається з наступного : 16300 грн. заборгованість за тілом кредиту, 35208 грн. заборгованість за відсотками. 02.05.2023 між відповідачкою та «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»\~\~ укладено кредитний договір №78679889 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 11500 грн. з кінцевим строком повернення до 01.06.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 42379,80 грн., яка складається з наступного : 11500 грн. заборгованість за тілом кредиту, 30879 грн. заборгованість за відсотками. У подальшому, через укладання договорів факторингу, до "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеними кредитними договорами у загальному розмірі 187300,60 грн. Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку здійснювати погашення заборгованості як на користь попередніх кредиторів, так і на користь нового кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07.06.2024 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум. Відповідачем не надано суду первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту та його часткове погашення. Позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, що б у сукупності із Заявою свідчило про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідачка не отримувала жодного договору відступлення вимог від кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». 14.06.2024 від відповідача надійшла відповідь на відзив у якій висловлено незгоду з доводами відповідачки, наведеними у відзиві. Посилався на те, що спірні договори укладено в електронній формі шляхом приєднання клієнта до договору, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Відсотки за користування кредитними коштами нараховано виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування та у розмірах, передбачених умовами кредитних договорів, укладених відповідачкою з первісними кредиторами. У законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. 03.07.2024 від відповідачки, в інтересах якої діє представник адвокат Зачепіло З.Я., надійшли заперечення, у яких висловлено незгоду з доводами відповідача, наведеними у відзиві. Також представник відповідачки зазначила, що відповідачка не погоджується із нарахованою заборгованістю за кредитними договорами. Вважає, що ТОВ «Мілоан» ввів в оману відповідачку щодо загальної вартості кредиту. Також за спірними кредитними договорами відповідачці не було надано паспорти споживчого кредиту. Вважає, що укладені договори не відповідають вимогам законодавства. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.05.2023 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №103386864, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 17000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Згідно п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитедавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Пунктом 1.2 Договору визначено, що розмір кредиту становить 17000 грн. Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 105 днів з 07.05.2023 і складається з пільгового (15 днів до 22.05.2023) та поточного (90 днів до 20.08.2023) періодів. Відповідно до п.1.5 загальні витрати позичальника за пільговий період складають 5525 грн. (94072% річних). Загальні витрати позичальника за весь строк кредитування складають 51425 грн. (12556% річних). Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок з використанням карти [NUMBER] *25. Додаток №1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка становить 68425 гривень, з яких: 17 000 гривень - тіло кредиту, 49725 гривні - проценти за користування кредитом, 1700 гривень - комісія за надання кредиту (а.с.15). Крім того, сторонами погоджено паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про умови кредитування (а.с.16) В подальшому, на виконання умов кредитного договору №103386864 Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 17000,00 грн. на рахунок [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення №64288527 від 07.05.2023 (а.с.136). Крім того, факт отримання відповідачкою кредитних коштів за вищезазначеним договором підтверджується випискою про рух коштів за рахунком, яку було витребувано судом в АТ КБ «Приватбанк» за клопотанням позивача. Зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» вбачається, що позичальник [PERSON] користувалася кредитними коштами та частково здійснювала погашення за кредитним договором №103386864 (а.с.129-130). Згідно з п.3.2.6 Кредитного договору №103386864\~ Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Згідно з п.7.1 Кредитного договору №103386864 сторони погодили, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. 28.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №28092023, в тому числі і за договором №103386864, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №28092023 сума заборгованості відповідача за кредитним договором №103386864 від 07.05.2023 становить 56650,80 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13600 грн.; заборгованість за комісією\~ - 1700 грн.; заборгованість по відсоткам 41350,80 грн. (а.с.21). Як вбачається з відомості про щоденні нарахування, кредитором ТОВ «Міолан»\~\~ здійснено нарахування у відповідності до змісту укладеного сторонами кредитного договору №103386864, враховано часткове погашення, відсотки за користування нараховано у розмірі, встановленому договором та у межах погодженого сторонами строку кредитування. Також, 23.05.2023 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №7605565, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 10000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Згідно п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитедавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Пунктом 1.2 Договору визначено, що розмір кредиту становить 10000 грн. Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 100 днів з 23.05.2023 і складається з пільгового (10 днів до 02.06.2023) та поточного (90 днів до 31.08.2023) періодів. Відповідно до п.1.5 загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2500 грн. (344421% річних). Загальні витрати позичальника за весь строк кредитування складають 51425 грн. (12556% річних). Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок з використанням карти [NUMBER] *25. Додаток №1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка становить 68425 гривень, з яких: 10 000 гривень - тіло кредиту, 28500 гривень - проценти за користування кредитом, 1000 гривень - комісія за надання кредиту (а.с.28). Крім того, сторонами погоджено паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про умови кредитування (а.с.29) В подальшому, на виконання умов кредитного договору №7605565 Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. на рахунок [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення №101163886 від 23.05.2023 (а.с.137). Крім того, факт отримання відповідачкою кредитних коштів за вищезазначеним договором підтверджується випискою про рух коштів за рахунком, яку було витребувано судом в АТ КБ «Приватбанк» за клопотанням позивача. Зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» вбачається, що позичальник [PERSON] користувалася кредитними коштами та частково здійснювала погашення за кредитним договором №7605565 (а.с.131-132). Згідно з п.3.2.6 Кредитного договору №7605565\~ Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Згідно з п.7.1 Кредитного договору №7605565 сторони погодили, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. 28.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №28092023, в тому числі і за договором №7605565, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №28092023 сума заборгованості відповідача за кредитним договором №7605565 від 23.05.2023 становить 37672 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9200 грн.; заборгованість за комісією\~ - 1000 грн.; заборгованість по відсоткам 26562 грн. (а.с.31). Як вбачається з відомості про щоденні нарахування, кредитором ТОВ «Міолан»\~\~ здійснено нарахування у відповідності до змісту укладеного сторонами кредитного договору №7605565, враховано часткове погашення, відсотки за користування нараховано у розмірі, встановленому договором та у межах погодженого сторонами строку кредитування. Крім того, 14.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №5317493 за яким відповідач отримала позику у розмірі 16300,00 грн. строком на 79 днів. Згідно п.2.4. договору, застосовуються такі процентні ставки: акційна процентна ставка 1,54000%; базова процентна ставка 2,20000%; основна процентна ставка 3,00000%. Вказаний договір підписано [PERSON] шляхом електронного підпису одноразового ідентифікатору (смс коду) q55483. Відповідно до п.2.5 позика надається Позичальнику в день підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в Особистому кабінету. Згідно з п.3.1. договору, у разі наявності акційних пропозицій проценти за користування позикою нараховуються за акційною процентною ставкою. Позичальник має право сплатити проценти за користування позикою, нараховані за акційною процентною ставкою у разі повернення позики протягом строку позики, визначеного цим договором. У разі недотримання цієї умови, проценти за користування позикою за кожен день першого розрахункового періоду нараховуються за базовою процентною ставкою. Відповідно до п.4.2. строк позики може бути продовжено лише шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди у формі та спосіб, у який укладено цей договір позики. Також шляхом одноразового електронного підпису (смс коду) підписано також графік платежів та паспорт позики, який містить інформацію про умови кредитування (а.с.46-48) 09.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору позики №5317493 від 14.03.2023, за умовами якої строк користування позикою подовжено до 28.06.2023. 08.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору позики №5317493 від 14.03.2023, за умовами якої строк користування позикою подовжено до 27.07.2023. Згідно з повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів IPay.ua) від 15.04.2024, адресованого ТОВ «Маніфою», ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-2-/05-05 від 08.07.2020; відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 14.03.2023 о 14:43:52 на суму 16300, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі\~ IPay.ua\~ 211326680 ( а.с.118). Крім того, факт отримання відповідачкою кредитних коштів за вищезазначеним договором підтверджується випискою про рух коштів за рахунком, яку було витребувано судом в АТ КБ «Приватбанк» за клопотанням позивача. Відповідно до договору факторингу №18-10/2023 від 18.10.2023 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою», фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №18-10/2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 51508 грн. з яких: 16300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 35208 грн. сума заборгованості за відсотками. Однак, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за додатковою угодою №2 від 08.05.2023 за договором позики №5317493 від 14.03.2023 за [PERSON] значиться заборгованість за сумою позики у розмірі 16300,00 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 27058 грн. Таким чином, позивачем не доведено жодними доказами правомірність нарахування відсотків у розмірі 35208 грн. за договором позики №45317493 від 14.03.2023. Крім того, 02.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78679889, відповідно до умов якого відповідачу було надано позику у розмірі 11500 грн., строком на 30 днів, з процентною ставкою 2,5% (фіксована), зниженою процентною ставкою 1% день, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 2,70% за день, орієнтовною реальною річною процентною ставкою 2333,95%, орієнтовною загальною вартістю позики 14950 грн. Відповідно до п.15 Договору позики від 02.05.2023 у разі якщо позичальник не дотримується Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та/або правил постійно діючої акції під повною назвою «OH MY FREEDOM (ПЕРША ПОЗИВА 0,01%)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», знижена процентна ставка, зазначена п.2 Договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, зазначена в п.п.2.3 п.договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачуються позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Згідно з п.18 вказаного договору позики, якщо сума позики, зазначена в п.п.2.1 п2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п.2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про споживче кредитування», іншими актами законодавствами (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень). Вказаний договір позики, разом з таблицею обчислення загальної вартості кредиту, підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором uFNn0N8n4o. Відповідно п. ст.21 Договору позики №78679889 договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для узгодження умов Позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицію укласти договір. На вказану Позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладання договору. Після підписання електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Факт отримання відповідачкою кредитних коштів за вищезазначеним договором підтверджується випискою про рух коштів за рахунком, яку було витребувано судом в АТ КБ «Сенс Банк» за клопотанням позивача. 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу своє право грошової вимоги за кредитними договорами. 22.11.23 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено додаткову угоду №13, де вказано про відступлення прав вимог за Реєстром Боржників №12 (боржник [PERSON] за номером договору позики №78679889 на суму 42379,8грн., з яких 11500 грн. основна сума боргу, 30879,80 грн. заборгованість за відсотками До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Як встановлено судом, договори позики були укладений сторонами договору (ТОВ «Мілоан», ТОВ «Маніфою», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Судом установлено, що кредитні договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали останній за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявниця використала для підтвердження підписання договорів позики. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачка ознайомилася і погодилася з умовами договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Факт отримання відповідачкою кредитних коштів усіма вищезазначеними договорами підтверджується випискою про рух коштів за рахунком, яку було витребувано судом в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Сенс Банк» за клопотанням позивача. Щодо вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 1700 грн. за кредитним договором від 07.05.2023 та у сумі 1000 грн. за кредитним договором від 23.05.2023, які були укладені відповідачкою [PERSON] з ТОВ «Мілоан», суд зазначає таке. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачем та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження №61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі №344/3078/23 (провадження №61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а Товариство не мало права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому підстави для стягнення з [PERSON] комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 1700 грн. за кредитним договором від 07.05.2023 та у сумі 1000 грн. за кредитним договором від 23.05.2023, відсутні і в цій частині позов не підлягає задоволенню Суд враховує, що у поданому відзиві відповідачка не заперечувала факт укладення кредитних договорів №103386864 від 07.05.2023 , №7605565 від 23.05.2023, №5317493 від 14.03.2023, №78679889 від 02.05.2023 . Також, відповідачем не заперечуються вказані в Договорах відомості відносно відповідача (номер та серія паспорту, ідентифікаційний код, адреса проживання). Як вбачається з матеріалів справи, Договори позики №103386864 від 07.05.2023 , №7605565 від 23.05.2023, №5317493 від 14.03.2023, №78679889 від 02.05.2023\~ містять основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суми позики, дату їх видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання позики. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення між [PERSON] вищезазначених кредитних договорів із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після закінчення строку позики [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Матеріали справи містять належні докази переходу права вимоги за кредитними договорами №103386864 від 07.05.2023 , №7605565 від 23.05.2023, №5317493 від 14.03.2023, №78679889 від 02.05.2023\~\~ на підставі договорів факторингу. Оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за вищезазначеними договорами, а відповідачка [PERSON] \~ прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, проте відповідачем в порушення умов Договору позики не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами. Проте, з наданим позивачем розрахунком суд не погоджується з огляду на наступне. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №18-10/2023 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5317493 від 14.03.2023, укладеним з ТОВ «Маніфою» у розмірі 51508 грн. за кредитним договором\~ з яких: 16300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 35208 грн. сума заборгованості за відсотками. Однак, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за додатковою угодою №2 від 08.05.2023 (а.с.53) за договором позики №5317493 від 14.03.2023 за [PERSON] значиться заборгованість за сумою позики у розмірі 16300,00 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 10758 грн. Таким чином, позивачем не доведено жодними доказами правомірність нарахування відсотків у розмірі 35208 грн. за договором позики №45317493 від 14.03.2023. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Всупереч умов укладеного кредитних договорів, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами, відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №0814/6450/2012, провадження №61-18489св21: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) визначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до висновку Великої Палати у справі №910/4518/16 від 05 квітня 2023 року, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця Кредитний договір з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладений 02.05.2023 строком на 30 днів, тобто до 01.06.2023. Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України.\~ Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 01.06.2023 - дату закінчення строку кредитування, заборгованість по процентам за користування кредитом становить 3450 гривень, а тому саме вказана сума відсотків підлягає стягненню з відповідача і в задоволенні вимог про стягнення відсотків в більшому розмірі слід відмовити. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі вказаних кредитних договорів, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: - за Кредитним договором №103386864 від 07.05.2023\~ в розмірі 54950,80 грн. з яких: 13600 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 41350,80 грн. заборгованість за відсотками; - за Кредитним договором №7605565 від 23.05.2023\~ в розмірі 35762 грн. з яких: 9200 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 26562 грн. заборгованість за відсотками; - за Кредитним договором №5317493 від 14.03.2023\~ в розмірі 27058 грн. з яких: 16300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 10758 грн. заборгованість за відсотками; - за Кредитним договором №78679889 від 02.05.2023\~ в розмірі 14950 грн. з яких: 11500грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3450 грн. заборгованість за відсотками; а всього: 132720,80 грн. При цьому суд відхиляє доводи відповідачки про недоведеність отримання нею кредитних коштів, оскільки такі доводи спростовуються витребуваними судом за клопотанням позивача виписками про рух коштів за картковими рахунками, відкритими в АТ КБ\~ «Приватбанк» та АТ «Сенс Банк» на ім`я [PERSON] . Згідно платіжного доручення при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі\~ 3028 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 187300,60 грн., з яких задоволено вимоги на суму 132720,80 грн., тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2145,63 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial