Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; збільшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, визначений рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.10.2011 року, до 1/4 частки доходу [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 липня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2011 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач не проявляє жодної турботи до дитини, не приймає участі у вихованні та утриманні доньки. Між [PERSON] та донькою [PERSON] втрачено повністю зв`язок, відповідач не цікавиться ні фізичним, ні моральним станом дочки. Зазначає, що вона займається вихованням та розвитком [PERSON] самостійно. Також позивачка зазначає, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.10.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 400 гривень щомісячно і додосягнення дитиною повноліття. Стверджує, що стягнутий в її користь розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому просить збільшити розмір аліментів на утримання доньки. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Качан Т.Г. позовні вимоги підтримала повністю і просить задовільнити їх. Відповідач повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Представник служби у справах дітей Здолбунівської міської ради Галуза В.П. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 серпня 2024 року. Згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та місце проживання доньки [PERSON] визначено разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до виписки з акту про шлюб від 27 вересня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, о негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Чайковською А.О. від 01 серпня 2024 року відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] . Органом опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області надано висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] своїми діями ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення, суд зазначає наступне. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04.10.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 400 гривень щомісячно і додосягнення дитиною повноліття. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд приходить до висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільнені від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення аліментів, а тому з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved