Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

22.08.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» про стягнення безпідставно набутих коштів, у якому просить в порядку повернення стягнутих за виконавчим написом грошових коштів, стягнути з відповідача на свою користь 31 335 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим що 24.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. відкрито виконавче провадження ВП 66933746 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" заборгованості 31 335 грн. Провадження було відкрите на підставі виконавчого напису № 44385, вчиненого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. В свою чергу, підставою звернення до нотаріуса було невиконання зобов?язань [PERSON] по кредитному договору № 567991500 від 01.06.2020 року, укладеного між позивачем та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 15.02.2022 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. 12.04.2023 року приватним виконавцем Подолянко I.А. була винесена постанова про передачу виконавчого провадження іншому приватному виконавцю - Нордіо В.В. В цей же день приватним виконавцем Нордіо В.В. була винесена постанова про прийняття виконавчого провадження. В серпні 2023 року позивач, не погоджуючись з діями стягувача щодо вчинення виконавчого напису, подав до суду позовну заяву про визнання виконавчого напису № 44385 таким, що не підлягає виконанню. Але весь\~цей час,\~починаючи з\~15.02.2022\~року,\~всі рахунки\~позивача були\~заблоковані. 21.08.2023 року було сплачено 35616,31 грн. заборгованості, що включало 31 335 грн за виконавчим написом плюс винагорода приватного виконавця та витрати на проведення виконавчого провадження. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2024 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено: визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 44385 від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" заборгованості 31 335 грн. Вказане рішення 24.05.2024 року набрало законної сили. Таким чином, ТОВ "ФК Онлайн Фінанс" безпідставно отримало кошти у розмірі 31335 грн. Враховуючи наведене, позивачка просить стягнути безпідставно набуті кошти, судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 06.09.2024 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Позивачка в судове засідання не з`явилась, разом з позовною заявою подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відзиву на позов суду не подав. Відповідно до ч. 7 ст. 14 ЦПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Судом встановлено, що відповідач ТОВ «Фінансова компанія ОНЛАЙН ФІНАНС» має зареєстрований кабінет в ЄСІКС і судові повістки доставлені до його електронного кабінету. Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надав згоду на такий порядок розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив таке: 24.09.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 44385 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» заборгованості в сумі 31 335 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. перебувало виконавче провадження ВП 66933746 з примусового виконання вищевказаного виконавчого провадження з 24.09.2021 року 15.02.2022 р. приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника. 12.04.2023 р. приватним виконавцем Подолянко І.А. була винесена постанова про передачу виконавчого провадження іншому приватному виконавцю - Нордіо В.В. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. від 12.04.2023 року з позивача стягнено грошові кошти у розмірі 34 968,5 грн. Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 18.04.2024 року у справі № 346/4871/23, яке набрало законної сили 24.05.2024 року, виконавчий напис приватного нотаріуса Грисюк О.В. від 24.05.2021 року № 44385, визнано таким, що не підлягає виконанню. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, а тому суд вважає, що відпали правові підстави для набуття ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» коштів в розмірі 31 335 грн., примусово стягнутих за виконавчим написом, оскільки останній визнано таким, що не підлягає виконанню. Отже, враховуючи те, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, які стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд приходить до висновку, що отримані ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» кошти на підставі вказаного виконавчого напису, підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, а саме в сумі 31 335 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з «ФК Онлайн Фінанс» на користь позивачки грошові кошти в сумі 31 335 грн. Відповідно до ч. 1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно достатті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Звертаючись до суду, позивач згідно вимог ст.134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на професійну правничу допомогу та становить 5000,00 грн. 07 серпня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Дончаком Д.М. укладено Договір про надання юридичних послуг №2-07/08/24-02. З акту приймання - передачі наданих послуг №1 до Договору про надання юридичних послуг №2-07/08/24 від 07 серпня 2024 року встановлено, що сторони погодили перелік правничих послуг та їх вартість. За наведених обставин, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката. Враховуючи наведене, суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають відшкодуванню. Тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Outcome: approved