Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про скасування рішень про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації земельних ділянок. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав,\~що йому на праві приватної власності належить домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 20.03.2007 р., зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 2376. Також йому належить право власності на три земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] : земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0008, площею 0,250 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (право власності посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №598862, зареєстрованим за №010733000082 від 23.07.2007 р.); земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0009, площею 0,020 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (право власності посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №598863, зареєстрованим за №010733000081 від 03.07.2007 р.); земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0003, площею 0,181 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (право власності посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №317635, зареєстрованим за №010700606016 від 07.02.2007 р.). Земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0008 та 3222783801:01:018:0009 набуто позивачем у власність на підставі договору дарування від 20.03.2007 р., зареєстрованого за №2377. Зі змісту зазначеного договору вбачається, що раніше земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0008 та 3222783801:01:018:0009 належали на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №044527, виданого Липівською сільською радою Макарівського району Київської області 05.08.1998 р. на підставі рішення виконкому від 20.05.1998 р. за №2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3. Земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0003 позивач набув у власність на підставі рішення Липівської сільської ради від 12.04.2006 р. №9-1-V, що вбачається зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №317635. У 2020 р. позивач звернувся до ФОП [PERSON] з метою виготовлення технічної документації щодо відновлення меж зазначених вище земельних ділянок для подальшого внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру. ФОП [PERSON] на замовлення позивача було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості гр. України [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства [ADDRESS] в межах Липівської сільської ради Макарівського району Київської області. Рішенням №РВ-3202449102020 від 13.08.2020 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором було відмовлено позивачу у внесенні відомостей до ДЗК про земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0008 у зв`язку з її взаємним перетином із земельною ділянкою з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0047 та 3222783801:01:018:0048. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державно реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0048 на праві спільної часткової власності належить відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №414092 та заява про поділ земельної ділянки від 25.05.2020 р. №777, 778. Відповідно до листа Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 30.11.2020 р. №2515/172-20 земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0047 та 3222783801:01:018:0048 було утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222783801:01:018:0004. До вказаного листа також було додано копію технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в с. Липівка, Липівської сільської ради Макарівського району Київської області. Зі змісту згаданої вище технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідачі набули у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0004 на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2007 р. за №872, укладеного з [PERSON] . В свою чергу [PERSON] вказана земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №677737, зареєстрованого за №443 від 21.12.2006 р., який було видано на підставі рішення Липівської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.09.2006 р. №25-5-V. У зв`язку з виявленим фактом взаємного перетину земельних ділянок відповідачів із земельною ділянкою позивача, останній змушений звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав на землю. Враховуючи викладене, позивач просив: скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0048 (номер запису про право власності: 36879415, дата та час державної реєстрації: 10.06.2020 17:55:07, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2100051632227) шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52654918 від 15.06.2020 12:30:30; скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0048 (номер запису про право власності: 36879387, дата та час державної реєстрації: 10.06.2020 17:55:07, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2100051632227) шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52654918 від 15.06.2020 12:30:30; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3222783801:01:018:0048, площею 0,1903 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: [ADDRESS] , шляхом скасування кадастрового номера зазначеної земельної ділянки. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2021 року дану справу передано на розгляд судді Мазки Н.Б. Ухвалою суду від 12.04.2021 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26.04.2021 року витребувано від Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, адреса: 08001, Київська область, смт Макарів, вулиця Довженка Олександра, 18, належним чином засвідчену копію Державного акту на право приватної власності на землю серія II-КВ №044527 на ім`я [PERSON] , виданого Липівською сільською радою Макарівського району Київської області 05.08.1998 року на підставі рішення виконкому від 20.05.1998 року за №2. Витребувані докази надійшли до суду 13.05.2021 року та приєднані до матеріалів справи. 22.11.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач заперечуючи позовні вимоги вказав, що позивач в позовній заяві не обґрунтував та не довів чим саме порушуються його права та інтереси та в чому виражається саме порушення, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до Розпорядження керівника апарату № 175 від 07.04.2023 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 року дану справу передано на розгляд судді Білоцькій Л.В. Ухвалою суду від 10.05.2023 року призначено у даній справі комплексну судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. 12.03.2024 року до суду надійшов висновок експерта № СЕ-1227-1-1350.23 від 01.02.2024 року, у зв`язку з чим ухвалою суду від 13.03.2024 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 20.05.2024 року, яке в подальшому відкладено на 02.08.2024 року. Ухвалою суду від 02.08.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.09.2024 року, який в подальшому відкладено на 29.10.2024 року. У судове засідання 29.10.2024 року належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Від представника позивача адвоката Ганенка Р.А. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог, які просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також відповідач [PERSON] шляхом направлення судової повістки за адресою його реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 20.03.2007 р., зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №2376 (а.с. 15, 16, 17 том 1). Також позивачу належить право власності на три земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] : -земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0008, площею 0,250 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (право власності посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №598862, зареєстрованим за №010733000082 від 03.07.2007 р. а.с. 24 том 1); -земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0009, площею 0,020 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (право власності посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №598863, зареєстрованим за №010733000081 від 03.07.2007 р. а.с. 25 том 1); -земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0003, площею 0,181 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (право власності посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №317635, зареєстрованим за №010700606016 від 07.02.2007 р. а.с. 26 том 1). Земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0008 та 3222783801:01:018:0009 набуто позивачем у власність на підставі договору дарування від 20.03.2007 р., зареєстрованого за №2377 (а.с. 22, 23 том 1). Зі змісту зазначеного договору вбачається, що раніше земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0008 та 3222783801:01:018:0009 належали на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №044527, виданого Липівською сільською радою Макарівського району Київської області 05.08.1998 р. на підставі рішення виконкому від 20.05.1998 р. за №2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3 (а.с. 31 том 1). Земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0003 позивач на був у власність на підставі рішення Липівської сільської ради від 12.04.2006р. №9-1-V, що вбачається зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №317635. У 2020 р. позивач звернувся до ФОП [PERSON] з метою виготовлення технічної документації щодо відновлення меж зазначених вище земельних ділянок для подальшого внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру. ФОП [PERSON] на замовлення позивача було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості гр. України [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства [ADDRESS] в межах Липівської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с. 32-53 том 1). Рішенням №РВ-3202449102020 від 13.08.2020 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором було відмовлено позивачу у внесенні відомостей до ДЗК про земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0008 у зв`язку з її взаємним перетином із земельною ділянкою з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0047 та 3222783801:01:018:0048 (а.с. 27-29 том 1). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державно реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка від 22.01.2021 р. №241417408) земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0048 на праві спільної часткової власності належить відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] . Підставою виникнення права власності зазначено державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №414092 та заява про поділ земельної ділянки від 25.05.2020 р. №777, 778 (а.с. 30 том 1). Відповідно до листа Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 30.11.2020 р. №2515/172-20 земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0047 та 3222783801:01:018:0048 було утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3222783801:01:018:0004. До вказаного листа також було додано копію технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства в с. Липівка, Липівської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с. 74-89 том 1). Зі змісту згаданої вище технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідачі набули у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0004 на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2007 р. за №872, укладеного з [PERSON] . В свою чергу [PERSON] вказана земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №677737, зареєстрованого за №443 від 21.12.2006 р., який було видано на підставі рішення Липівської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.09.2006 р. №25-5-V (копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №677737 наявна у складі документації із землеустрою). З доданих до позовної заяви доказів вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 09.02.2007 р. придбали у гром. [PERSON] земельну ділянку з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0004, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №677737. В подальшому на підставі заяв відповідачів [PERSON] та [PERSON] від 25.05.2020 р. №777, 778 земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0004 була розділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0047 та 3222783801:01:018:0048. Також з матеріалів справи вбачається, що первісному власнику [PERSON] спірні земельні ділянки були передані у власність на підставі рішення Липівської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.09.2006 р. №25-5-V (копія рішення наявна у складі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянці України [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с. Липівка Макарівського району Київської області а.с. 58-73 том 1). Також в матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] в с. Липівка Макарівського району Київської області з кадастровим номером 3222783801:01:018:0003 (а.с. 91-105 том 1). Однак відповідно до ст. 116 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Виходячи з положень ч. 1 та 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Аналіз наведених норм вказує на те, що орган місцевого самоврядування має повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність виключно зі складу земель комунальної власності. Також орган місцевого самоврядування може передати у приватну власність земельну ділянку, яка перебуває в користуванні відповідної фізичної особи відповідно до положень п. «а» ч. 3 ст. 116 ЗК України. Як вбачається з копії договору дарування від 20.03.2007 р., зареєстрованого за №2377, позивач набув у власність земельну ділянку загальною площею 0,270 га (в тому числі 0,250 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,020 га для ведення особистого селянського господарства), які належали на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №044527, виданого Липівською сільською радою Макарівського району Київської області 05.08.1998 р. на підставі рішення виконкому від 20.05.1998 р. за №2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3. В той же час при передачі [PERSON] у приватну власність спірної земельної ділянки з кадастровими номерами 3222783801:01:018:0004 фактично було передано у власність частину суміжної земельної ділянки площею 0,250 га, власником якої на даний час є позивач по справі. При цьому як вбачається зі змісту рішення Липівської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.09.2006 р. №25-5-V, яким спірна земельна ділянка була передана у власність [PERSON] , сільською радою відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України не було вирішено питання про права припинення права власності на земельні ділянки суміжного землекористувача [PERSON] . Внаслідок вказаних порушень чинного законодавства у володінні відповідачів опинилась частина земельної ділянки позивача з кадастровим номером 3222783801:01:018:0008. Окрім того наявність факту взаємного перетину земельних ділянок може свідчити про невідповідність фактичного розташування земельних ділянок відповідачів відомостям про координати поворотних точок меж цих ділянок, які внесені до державного земельного кадастру. З метою з`ясування зазначених обставин по даній справі за клопотанням позивача ухвалою суду від 10.05.2023 року призначено експертизу. Згідно висновку експерта № СЕ-1227-1-1350.23 від 01.02.2024 року встановлено, що експертом на поставлені запитання, за ухвалою суду від 10.05.2023 року, зроблені наступні висновки: дослідженням встановлено, що розташування земельних ділянок [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 3222783801:01:018:0008) та [PERSON] , [PERSON] (кадастровим номер земельної ділянки 3222783801:01:018:0048) за їх фактичним використанням не відповідає координатам поворотних точок цих земельних ділянок відповідно до даних документації із землеустрою та інформації на ці земельні ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі. Встановлено, що існує взаємний перетин земельних ділянок [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 3222783801:01:018:0008) та [PERSON] , [PERSON] (кадастровий номер земельної ділянки 3222783801:01:018:0048) за їх фактичним використанням, по відношенню до координат поворотних точок меж цих земельних ділянок відповідно до даних документації із землеустрою та інформації про ці земельні ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі. Також зазначено, що земельні ділянки кадастровий номер: 3222783801:01:018:0008 та кадастровий номер: 3222783801:01:018:0048 в межах координат, що внесені до Державного земельного кадастру між собою не накладаються. Внаслідок зміщення меж внесених до Державного земельного кадастру відносно фактичного землекористування у північно-східному напрямку, спостерігається накладання спільної межі земельних ділянок кадастрові номери: 3222783801:01:018:0008 та 3222783801:01:018:0048 на житловий будинок літ. «А» за адресою: [ADDRESS] , який входить до домоволодіння та належить на праві власності [PERSON] . Внаслідок такого зміщення, спільна межа ділить будинок літ. «А» навпіл, тому він одночасно знаходиться на обох вказаних земельних ділянках (а.с. 202-236 том 1). Вирішуючи позовні вимоги суд керується також наступним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Окрім того відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Дану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.10.2018р. у справі №362/884/16-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/77249214) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі №2-3007/11, провадження №14-525цс18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/82998289). При цьому для відновлення порушених прав позивача не вимагається визнання недійсними відповідно до ст. 216 ЦК України договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.02.2007 р., зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за №872, на підставі яких відповідачі [PERSON] та [PERSON] придбали спірну земельну ділянку у попереднього власника [PERSON] . Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Ця правова позиція закріплена у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Дана правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 04.10.2018р. у справі №362/7939/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/77136357). Окрім відповідно до ч. 3 та 4 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до чинної редакції ч. 13 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Таким чином наведені положення чинного законодавства вказують на те, що скасування державної реєстрації земельної ділянки має наслідком скасування її кадастрового номера. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Формування та державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 3222783801:01:018:0048 була проведена незаконно, що вбачається з обставин, наведених вище. А тому державна реєстрація спірної земельної ділянки підлягає скасуванню з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо них. Відповідно до абз. 4 та 5 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державно реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.01.2021 р. №241417408 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2100051632227: -номер запису про право власності: 36879387, власник [PERSON] , дата та час державної реєстрації: 10.06.2020 17:55:07; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52654918 від 15.06.2020 12:30:30, розмір частки: 1/2; -номер запису про право власності 36879415, власник [PERSON] , дата та час державної реєстрації: 10.06.2020 17:55:07; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52654918 від 15.06.2020 12:30:30, розмір частки: 1/2. Таким чином з врахуванням положень ч. 13 ст. 79-1 ЗК України та абз. 4 та 5 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» суд може ухвалити рішення про визнання незаконною та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки з одночасним припиненням права власності відповідачів на цю земельну ділянку, а тому позовні вимоги судом визнаються обґрунтованими. Інші речові права щодо спірних земельних ділянок не зареєстровані. Згадана ч. 13 ст. 79-1 ЗК України визначає випадки припинення речових прав на земельні ділянки у випадку визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. При цьому не вимагається залучення до участі у справі суб`єкта державної реєстрації, який приймав рішення про державну реєстрацію речових прав на спірні земельні ділянки за відповідачкою. У постанові від 13.06.2018 р. у справі №361/4307/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами за позовними вимогами про скасування рішення по державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію. У даній справі позивачем не оскаржується законність дій суб`єкта державної реєстрації речових прав та не пред`явлено жодних вимог зобов`язального характеру до нього, оскільки підставою подання позову є наявність факту взаємного перетину земельних ділянок сторін по справі. Відновлення порушених прав позивача в цьому випадку можливе шляхом скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок. В свою чергу з огляду на положення ч. 13 ст. 79-1 ЗК України та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» скасування державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав можливе лише після припинення речових прав на цю земельну ділянку. А тому в цьому спорі вимога про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно фактично має похідний характер і не стосується прав та обов`язків суб`єкта державної реєстрації, рішення якого оскаржується. Обраний позивачем спосіб захисту до реального відновлення порушеного права на землю, що в свою чергу забезпечує реалізацію права позивача на ефективний засіб юридичного захисту, яке гарантоване статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в подальшому позивач отримає можливість завершити процедуру приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні. При цьому позивачем не оскаржується рішення сесії Липівської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.09.2006 р. №25-5-V, яким спірну земельну ділянку з кадастровим номером 3222783801:01:018:0004 було передано у власність [PERSON] . Зазначене рішення сільської ради є ненормативними правовими актами індивідуального характеру, яке вичерпало свою дію його виконанням і на підставі якого у [PERSON] виникло право власності на спірні земельні ділянки. А тому оскарження такого рішення органу місцевого самоврядування не матиме жодних правових наслідків для відповідачів. Відповідний правовий висновок також висловлено Великою палатою ВС у постанові від 26.03.2019 р. у справі №911/2764/13 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/81047539, п. 4.33 та 4.34 постанови). При цьому позивач вправі посилатися на незаконність зазначеного рішення органу місцевого самоврядування без пред`явлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. Зазначеної позиції дотримується Велика плата ВС у постановах від 15.10.2019 р. у справі №911/3749/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/85207956, п. 6.27 постанови) та від 21.08.2019 р. у справі № 911/3681/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84153021, п. 39 постанови). Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка з кадастровим номером 3222783801:01:018:0004 була відчужена їх первісним власником на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які згодом цю ділянку розділили на дві окремі земельні ділянки. А тому скасування рішення сесії Липівської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.09.2006 р. №25-5-V не призведе до відновлення порушеного права позивача. Доводи відповідача [PERSON] викладені у відзиві суд не приймає, оскільки вони не спростовують тих обставин на які посилався позивач у позові та які встановлені судом, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Тож, оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 2 724,00 грн. (а.с. 11 том 1), тому він підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача.

Outcome: approved