Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі ордеру № 4 серія БО выд 25.12.2007 р. їй в порядку обміну житлового приміщення було надано право на заняття житлової площі, а саме квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що за вказаною адресою зареєстрована вона та її син, відповідач у справі [PERSON] , який з квітня 2019 року виїхав з квартири та не проживає в житловому приміщенні. Позивач зазначає, що наявність зареєстрованого відповідача створює позивачу додаткові фінансові витрати, що полягають у сплаті комунальних послуг. На підставі викладеного позивач просить: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. На адресу суду 11.11.2024 року (вх. № 37448) надійшла заява за підписом представника позивача адвоката Боровик Альони Олександрівни про розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача, згідно якої представник зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.34). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.32-33). Разом з цим, на адресу суду 08.11.2024 року (вх. № 7314) надійшла заява за підписом відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, згідно якої відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову, також зазначив, що за адресою: [ADDRESS] не проживає з квітня 2019 року та не планує користуватися квартирою (а.с.35-37). Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача та відповідач звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, в яких зазначили про підтримку та визнання позовних вимог, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України) Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 4 серія БО від 25.12.2007 року позивачу [PERSON] надано право заняття в порядку обміну житлового приміщення, квартири [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості» (а.с.14). Звертаючись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивач зазначила, що відповідач у справі є її сином, та за адресою місця реєстрації відповідач не проживає та не утримує житло, позивач самотужки утримує житло та сплачує комунальні послуги. Відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON] , останній є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-11). Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації, який складено та підписано сусідами позивача у справі, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які підтверджують факт того, що [PERSON] , [INFO] , з квітня 2019 року по теперішній час не проживає в квартирі [ADDRESS] та особистих речей за місцем реєстрації не має (а.с.15). Також, відповідно до заяви надісланої на адресу суду відповідачем у справі, судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає та не має наміру проживати у житловому приміщенні (а.с.35). Відсутність відповідача за адресою реєстрації підтверджується також поштовим повідомленням про не можливість вручення судової повістки про виклик до суду, за місцем реєстрації у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.33). Відповідно до ст. 64 ЖК України - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки правовий режим відповідної категорії регулюється правовим режимом житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до таких мешканців у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК Української РСР. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції. Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Матеріали справи не містять відомостей про домовленість між сторонами про тривалу відсутність відповідача, а також доказів поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання, також матеріали справи не містять доказів щодо здійснення позивачем перешкод в користуванні відповідачу житловим приміщенням. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає більше ніж шість місяців у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що [PERSON] не проживає у квартирі тривалий час, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад шість місяців без поважних причин у житловому приміщенні не проживає, не є наймачем квартири, або її власником, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, відповідач втратив право користування спірним житлом, тому позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, інших суду надано не було. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. На підставі ст. ст. 319, 355, 369, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України,

Outcome: approved