Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

У червні 2024 із позовом до суду звернулося АТ «Акцент Банк» (далі А-Банк), яке просило стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.03.2015 у розмірі 90019,38 грн станом на 20.05.2024, яка складається з наступного: 53570,50 грн заборгованість за кредитом, 36448,88 грн заборгованість за відсотками. Мотивувало тим, що 24.03.2015 відповідачка приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети - заяви відповідачеві на платіжну картку встановлено кредитний ліміт зі сплатою 34,8 % на рік на суму залишку заборгованості. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушила договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 14.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав заяву в якій просив суд розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подала. У судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином про причини неявки суд не повідомила. Судом встановлено, що 17.11.2010 АТ «Акцент Банк» та [PERSON] підписали анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку. Згідно анкети- заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку відповідач просила видати їй платіжну карту кредитка «Універсальна», бажаний ліміт 500 грн. Відповідач підтвердила, що дана заява з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг становить договір про надання банківських послуг. Суду не вдалося встановити факт укладення між сторонами договору б/н від 24.03.2015, на підставі якого утворилася заборгованість, та дослідити його умови. Довідкою за лімітами підтверджується також, що між позивачем та [PERSON] укладено договір б/н від 24.03.2015 та видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт. Суд спростовує як доказ надану суду виписку по карті та розрахунок заборгованості оскільки вони стосуються договору б/н від 24.03.2015. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом враховано, що у відповідності до ч. 3 ст. 12 та ч. 1, ч. 5 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, з урахуванням ст. ст. 76 - 80 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази. Представником позивача не повідомлено суду про неможливість подання будь-яких доказів або наявність складнощів в поданні таких доказів. Суд вважає, що позивач, скориставшись своїми процесуальними правами, надав суду усі наявні докази по даній справі на підтвердження своїх вимог. Суд дослідивши надані докази суд встановив, що 17.11.2010 року сторони підписали анкету заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-банку. Позивач не надав примірника Умов і правил надання банківських послуг , що діяв на момент підписання заяви і, відповідно, документів, що свідчили б про те, що відповідач погодився зі змінами, встановленими позивачем. Будь-який документ, який свідчить про приєднання до умов та правил надання банківських послуг 24.03.2015 року між ПАТ " АКЦЕНТ-БАНК" , на яку посилається позивач в позові і яка є підставою укладення договору до матеріалів позовної заяви позивачем не доданий і в матеріалах справи відсутній. Тому суд як недостовірні докази оцінює: рахунок про заборгованість за договором б/н від 24.03.2015 року, витяг по картці з 24.03.2015 року по 31.11.2023 року , та не приймає їх. Позивач не надав доказів про те, що між позивачем та відповідачем погодженно витґяг з Умов та правиил надання банківських послуг у ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" , які надані до матеріалів справи ( не містить підпису відповідача про ознкайомлення і погодження). Разом з тим, позивач не надав доказів про те, що заборгованість відповідача [PERSON] виникла за договором приєднгання укладеним між сторонами згідно анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-банку укладеним 17.11.2010 року . Так виписка по картці, , довідка за картами, не має посилань на вказаний документ та не зазначає, що борг виник саме за цим договором. Тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнгення заборгованості за догвоором кредедиту б/н від 24.03.2015 року належить відмовити. Оскільки у задоволені позову відмовлено тому суд залишає судовий збір за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed