Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Михалевський Ю.Р. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до ФОП [PERSON] , третьої особи [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.09.2020року близько 14:40год. на автодорозі Київ-Чоп (542км.+800м.) поблизу с.Чишки, Пустомитівського району Львівської області, відбулося ДТП за участі автопоїзда в складі сідлового тягача марки «IVECO Stralis» р.н.з. [NUMBER] та напівпричіпа марки «Krone» р.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автобуса марки «Van Hool» р.н.з. [NUMBER] » під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Chevrolet Aveo» р.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП пасажир автобуса марки «Van Hool» р.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді: 3 рубців на зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна, множинні переломи кісток тазу, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. За результатами розслідування вищевказаної ДТП було розпочато кримінальне провадження. Згідно обвинувального акту [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.06.2024року кримінальне провадження №12020140270000904 від 11.09.2020року за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків для притягнення до кримінальної відповідальності. Під час розгляду справи, [PERSON] , роз`яснено, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності відбувається не з реабілітуючи підстав. У зв`язку із протиправними діями [PERSON] , [PERSON] було заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Власником сідлового тягача марки «IVECO Stralis» р.н.з. [NUMBER] та напівпричепа марки «Krone» р.н.з. [NUMBER] являється [PERSON] . На момент ДТП водій вищевказаного автомобіля [PERSON] перебував у трудових відносинах із [PERSON] . Таким чином, на ФОП [PERSON] , як роботодавця [PERSON] , покладається обов`язок із відшкодування шкоди, заподіяної з вини [PERSON] , внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення. Згідно медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] був госпіталізований до КНП КЛШМД м.Львова 11.09.2020року та був виписаний 01.10.2020року. Внаслідок ДТП, [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. Матеріальні збитки понесені [PERSON] на лікування становлять 29476,73грн. Крім цього, [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 150000грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» має обов`язок відшкодувати [PERSON] витрати на лікування в розмірі 29476,73грн. та моральну шкоду в розмірі 5% від вартості лікування. Враховуючи, що на ПрАТ « СК «ПЗУ Україна» покладається обов`язок відшкодувати [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1473,83грн., то на ФОП [PERSON] , як роботодавця [PERSON] покладається відшкодувати моральну шкоду в розмірі 148527,83грн. ( 150000грн. - 1473,83грн.). Крім цього, [PERSON] просить стягнути з ФОП [PERSON] , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 34500грн. Зважаючи на вказані обставини, просить позов задовольнити повністю. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 09.07.2024року у справі відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 30.09.2024року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явились, скерували на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відтак, суд вжив всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення відповідача про час, дату та місце проведення судового засідання, тому вважає за можливе слухати у його відсутності. Відзив на позов, заяву про поважні причини неявки чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Оскільки, відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалася, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надала, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України,фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Cтаттею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебувало кримінальне провадження №12020140270000904 від 11.09.2020року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні було визнано [PERSON] . Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.06.2024року кримінальне провадження №12020140270000904 від 11.09.2020року про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.10.2024року, змінено Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.06.2024року , процесуальні витрати на проведення судових експертиз на суму 56018,88грн. віднесено на рахунок Державного бюджету України. Скасовано Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.06.2024року в частині стягнення із [PERSON] , на користь [PERSON] витрат на правову допомогу. Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до висновку експерта №231/2020 від 24.11.2020, судово-медичної експертизи призначеної в межах кримінального провадження №12020140270000904, [PERSON] , [INFO] внаслідок ДТП , яка мала місце 11.09.2020року було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня важкості. Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №222262 , [PERSON] був госпіталізований до КНП КЛШМД м.Львова 11.09.2020року і перебував на лікуванні до 01.10.2020року. Крім цього вказаний факт підтверджується довідкою КНП «КЛШМД м.Львова» №08-06 вих. №4579 від 04.11.2020року. 15.10.2020року [PERSON] звернувся до ПрАТ « СК « ПЗУ Україна « із заявою про відшкодування витрат на лікування в сумі 28119,27грн. та 1405,96грн. заподіяної моральної шкоди. 07.12.2020року адвокат Михалевський Ю.Р. звернувся до ПрАТ « СК « ПЗУ Україна» із доповненням до заяви про відшкодування витрат на лікування, де вказав, що загальна суму витрат на лікування становить 29476,73грн. 10.09.2020року ФОП [PERSON] , як роботодавець» уклав трудовий договір з [PERSON] , як працівником. Відповідно до умов вказаного договору, [PERSON] зобов`язується виконувати у роботодавця роботу водія вантажного автомобіля. Відповідно до наказу ФОП [PERSON] №01-09к від 10.09.2020року, [PERSON] з 11.09.2020року прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів ( код 8322). За водієм [PERSON] , закріплено автомобіль ІВЕКО д.н. [NUMBER] / [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] сідловий тягач «IVECO Stralis» р.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником напівпричіпа марки «Krone» р.н.з. [NUMBER] являється [PERSON] . Відповідно до полісу №ЕР.200233923 транспортний засіб «IVECO Stralis» р.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , застрахований в ПрАТ « СК « ПЗУ Україна». 12.10.2020року між АО « Танасишин, Михалевський і Партнери» та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.3.1. вказаного договору, правова допомога оплачується в розмірі 1500грн. за 1 год. роботи виконавця. 23.03.2023 року адвокат Михалевський Ю.Р. як представник потерпілого [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] та [PERSON] з вимогами про відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу, однак такі залишилися без виконання. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Аналізуючи норми статей 11 та 23 ЦК України, за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до частин першої, сьомої статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. За змістом статті 44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку кримінальний закон виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень статті 49 КК України не є реабілітуючими. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Внаслідок кримінального правопорушення [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в наступному: страх в момент зіткнення за своє життя та життя пасажирів; біль від тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП; неможливість тривалий час здійснювати самообслуговування; неможливість тривалий час працювати та керувати транспортним засобом; порушення сну; постійному відчутті страху та тривоги, панічні атаки; незручності пов`язані із тривалим лікуванням та тривалого розгляду кримінального провадження, дискомфорті, зміні звичного способу життя. Згідно пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги понесені позивачем моральні та фізичні страждання від даного кримінального правопорушення, враховує ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень та їх наслідки. Зокрема, суд бере до уваги те, що позивач, внаслідок отриманих ушкоджень, тривалий час лікувався і не працював, в нього змінився звичний ритм та спосіб життя, погіршилось здоров`я. Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілому з вини обвинуваченого моральної шкоди, яка знайшла своє вираження також у фізичному болю внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Відповідно до вимог позовної заяви [PERSON] оцінює завдані матеріальні витрати на лікування в розмірі 29476,73грн., а моральну шкоду в розмірі 150000грн. Відповідно до вимог Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема п.24.1. ст.24 цього Закону, витрати [PERSON] на лікування зобов`язана сплатити ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», як страхова компанія яка видала поліс страхування на автомобіль сідловий тягач «IVECO Stralis» р.н.з. [NUMBER] . Крім цього, на страхову компанію відповідача покладається обов`язок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5% від вартості лікування тобто 1473,83грн. ( 29476,73грн. *5%). Виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, з врахуванням глибини, часу фізичних та душевних страждань, їх тривалості, суд вважає, що моральна шкода підлягає задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, буде доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 148527,82 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. ( 150000грн. - 1473,83грн.). Частинами 1, 5 та 6статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Щодо заявлених позовних вимог в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що такі підлягають до задоволення виходячи з наступного. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів,перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, між [PERSON] та АО « Танасишин, Михалевський і Партнери» укладено Договір про надання правової допомоги від 12.10.2020 року. Відповідно до п.3.1. вказаного договору, правова допомога оплачується в розмірі 1500грн. за 1 год. роботи виконавця. Адвокат Михалевський Ю.Р. представив суду детальний опис робіт (надання послуг) виконаних адвокатом , з якого вбачається, що на надання професійної правничої допомоги [PERSON] адвокатом було витрачено 15год., що становить суму 22500грн. Крім цього АО «Танасишин, Михалевський і Партнери» 01.11.2024 надано акт виконаних робіт №01/11/2024року, з якого вбачається, що загальна вартість виконаних робіт 22500грн. ( 15год.*1500грн.) Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є належно обґрунтованою, такою, що в повній мірі відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню . Згідно частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved