Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

08.04.2024 [PERSON] , в особі свого представника адвоката Морозова Віктора Сергійовича, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що в період з 06.05.2019 по сьогоднішній день він перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК», обіймаючи посаду слюсаря аварійно-відновлювальних робіт цеху № 12. Факт перебування позивача та відповідача у трудових правовідносинах підтверджується відповідними документами, долученими до позовної заяви. Відповідач, в порушення вимог трудового законодавства, незважаючи на те, що позивач і досі продовжує працювати у Товаристві, не здійснив з позивачем розрахування за період з вересня 2022 року по лютий 2024 року включно, у зв`язку з чим він просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 58\~181,37\~грн. Від представника позивача адвоката Морозова В.С., надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзиву та жодних клопотань від нього не надходило. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з цим суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 06.05.2019 по день розгляду справи в суді перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ЗТМК», обіймаючи посаду слюсаря аварійно-відновлювальних робіт цеху № 12. Факт перебування позивача та відповідача у трудових правовідносинах підтверджується копією витягу з трудової книжки (а.с. 8-9, 24). За період з вересня 2022 року по лютий 2024 року включно відповідач не провів розрахунок з позивачем та не виплатив заборгованість по заробітній платі. Відповідно до ст. 94 КЗпП та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом в ході розгляду справи встановлено, що станом на день розгляду справи в суді (05.11.2024) відповідач не виплатив позивачеві заборгованість по заробітній платі в розмірі 58\~181,37 грн (станом на 01.03.2024), що підтверджується відповідною довідкою № 65 від 01.03.2024 (а.с. 10). Сума заборгованості по заробітній платі відповідачем не заперечується, контррозрахунку заборгованості відповідачем суду не надано, відтак, сума заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 58\~181,37 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку з тим, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені в повному обсязі, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved