Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

В травні 2024 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким просить визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1) заборонити перебувати у місці проживання (перебування) з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити наближатися на відстань ближче 100 (ста) метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; 3) заборонити вести листування, телефонні розмови з [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку, як особисто так і через третіх осіб. Заяву обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] 30.01.2024 об 11.00 год. [PERSON] , перебуваючи за місцем свого проживання, вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру. Зазначає, що 31.01.2024 було видано терміновий заборонний припис щодо [PERSON] , щоб її син не наближався. Вказує, що 04.02.2024 о 01.20 год. [PERSON] , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння за адресою: [ADDRESS] , вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного та економічного характеру, а саме: бив та виганяв з квартири. 04.02.2024 було видано терміновий заборонний припис щодо [PERSON] , щоб її син не наближався. Зазначає, що 08.02.2024 її було направлено, як особу, яка постраждала від домашнього насильства, до центру з надання безоплатної вторинної допомоги №12/2024 від 08.02.2024. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.02.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Зазначає, що життя з сином стало жахливим та нестерпним, у зв`язку з цим вона не може проживати у власній квартирі, а тому вимушена отримувати послуги Київського міського Центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству із забезпеченням тимчасового місця безпечного перебування для осіб, що постраждали від домашнього насильства з 21.02.2024 по теперішній час. Вказує, що намагалась врегулювати спірні питання з сином, однак, він на діалог він не йде, поведінка останнього свідчить про небажання до перемовин, вирішення питань, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом свої прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2024 вищевказана заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.05.2024 вказану заяву залишено без руху, надано заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, які були усуненні заявницею 04.06.2024 року. Ухвалою судді від 22.07.2024 року відкрито провадження за правилами окремого провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали, просили задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явися, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши заявницю та її представника, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрована вона та її син [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначає стаття 1 зазначеного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З матеріалів справи вбачається, що постановою Шевченківського районного суду м. Києві від 29.02.2024 року у справі № 761/5820/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він 04.02.2024 року о 01 год. 20 хв. він вчинив домашнє насильство фізичного та економічного характеру відносно своєї матері [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києві від 08.03.2024 року у справі № 761/6151/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він 30.01.2024 року о 11 год. 00 хв. вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] .. Крім того, відповідно до довідки Київського міського центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству (КМЦГР) від 11.04.2024 №051/043/0-36-42 вбачається, що заявниця [PERSON] отримує послуги Київського міського центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству, із забезпеченням тимчасового місця безпечного перебування для осіб, що постраждали від домашнього насильства з 21.02.2024 по теперішній час. Факти вчинення насильства психологічного та фізичного характеру [PERSON] відносно [PERSON] підтверджуються матеріалами справи. З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved