Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненська обласна державна адміністрація, просив ухвалити рішення, яким скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції Молдованової Г.М. про державну реєстрацію права постійного користування земельної ділянки площею 43.2271 га. з кадастровим номером 5622680800:01:005:0180 за Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» (ідентифікаційний код 44768034) індексний номер 15385536 від 27.08.2014 року; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 5622680800:01:005:0180, площею 43.2271 га., зареєстровану 17.06.2014 року Управлінням Держземагенства у Здолбунівському районі Рівненської області, з цільовим призначенням: для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 жовтня 2024 року на підставі інформаційної довідки отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, йому стало відомо, що державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Гуляєвим Олексієм Олександровичем зареєстровано за Рівненською обласною державною адміністрацією право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5622680800:01:005:0180, площею 43,2271 га., відповідно до рішення про державну реєстрацію №15079487 від 12.08.2014 року. В подальшому, Рівненською обласною державною адміністрацією передано у постійне користування Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України» земельну ділянку за кадастровим номером 5622680800:01:005:0180, загальною площею 43,2271 га., відповідне право зареєстровано державним реєстратором Здолбунівського районного управління юстиції Октович Ольгою Павлівною, на підставі рішення про державну реєстрацію №15385536 від 27.08.2014 року. [PERSON] вбачає порушення своїх законних прав та інтересів, так як на території вищевказаної земельної ділянки, знаходяться об`єкти нерухомого майна, що належать йому на праві приватної власності, зокрема будівля рибацького будинку. Таким чином, на момент виготовлення технічної документації для передання земельної ділянки у постійне користування, та безпосередньо в момент здійснення реєстраційних дій на території земельної ділянки к.н. 5622680800:01:005:0180 знаходились об`єкти, що належали на праві приватної власності позивачу, що не було враховано при виготовленні проектної документації та здійсненні реєстраційних дій. 26 вересня 2003 року між [PERSON] та Державною податковою інспекцією у Здолбунівському районі укладено угоду купівлі-продажу нерухомості (активів), що перебуває в податковій заставі. Пунктом 1.1. угоди визначено предмет угоди, яким являється будинок рибацький та інкубцех, загальною площею 79,6 кв.м., що знаходяться за адресою: Рівненська обл., Рівненський (Здолбунівський) район, с. Святе. У подальшому за [PERSON] зареєстровано право власності на відповідне майно, що підтверджується витягом №16166317 від 04.10.2007 року. Окрім того, на підтвердження, що дані об`єкти нерухомості існували задовго до здійснення спірної державної реєстрації надано технічний паспорт комплексу будівель та споруд виробничого призначення, реєстраційний номер ТІ01:8076-2144-6310-4661, замовником якого виступив останній. Згідно даного технічного паспорту вбачається, що як будівля інкубцеху так і рибацький будинок було побудовано у 1964 році. З метою встановлення дійсних обставин справи між АО «Лінія права» та ТОВ «Землевпорядна компанія Велес» укладено договір №241010/174 від 10 жовтня 2024 року на виконання проектно-вишукувальних робіт. Згідно п.1.1. договору Виконавець, тобто ТОВ «Землевпорядна компанія Велес», зобов`язується виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи, а саме топографо-геодезичні знімання земельної ділянки з кадастровим номером 5622680800:01:007:0045 в Рівненській області, Рівненський район, на території Мізоцької селищної ради. Згідно наданих топографо-геодезичних знімань можна дійсно встановити, що у межах земельної ділянки к.н. 5622680800:01:005:0180 знаходиться об`єкт, який позначений як будинок рибацький, який перебуває на праві приватної власності [PERSON] . Таким чином, з аналізу технічної документації на спірну земельну ділянку вбачається, що в результаті відведення земельної ділянки та присвоєння останній кадастрового номеру, відповідач отримав у користування земельну ділянку, яка фактично накладається на земельну ділянку належну позивачу. Земельна ділянка з кадастровим номером 5622680800:01:005:0180 належить на праві власності Державі Україна в особі Рівненської обласної державної адміністрації, а тому саме позивач, з метою експлуатації та обслуговування нежитлових будівель мав би отримати право користування на земельну ділянку, проте позбавлений можливості оформити таке право, оскільки на підставі рішень Рівненської обласної державної адміністрації спірна земельна ділянка передана у постійне користування ДСГП «Ліси України», тому змушений звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 16.10.2024 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача Коваль С.В. просив відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень зазначив, що була відсутня інформація про правовий статус земельної ділянки під об`єктом нерухомості на момент її придбання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до угоди купівлі - продажу нерухомості (активів), що перебуває в податковій заставі від 26.09.2003 року [PERSON] придбав в Державної податкової інспекції у Здолбунівському районі від імені якої діє Підприємство «Рівнепрофекс» будинок рибацький та інкубцех, загальною площею 79,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область Рівненський (Здолбунівський) район, с. Святе. Продаж майна здійснено за 3720 грн. 00 коп. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16166317 від 04.10.2007 року право приватної власності на будинок рибацький та будівлю інкубцех, що розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 28.03.2024 року [PERSON] є власником будинку рибацького площею 51,3 м.кв., Б-1 та будівлі інкубцеху площею 32,4 м.кв., В-1, за адресою [ADDRESS] . Згідно копії витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва технічного паспорту ТІ01: 8076-21-44-6310-4661, вбачається що рибацький будинок збудований у 1964 році. Відповідно до схеми розташування будівель і споруд за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці розташовано Б-1 - будинок рибацький , б - відкрита веранда, В-1 будівля інкубцех. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.10.2024, земельна ділянка реєстраційний номер 429684556226, з кадастровим номером 5622680800:01:005:0180 належить на праві власності Державі Україна в особі Рівненської обласної державної адміністрації. Згідно плану земельної ділянки від 11.10.2024 з кадастровим номером 5622680800:01:007:0045, будинок рибацький, який перебуває у власності [PERSON] знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 5622680800:01:005:0180. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, чинних на момент набуття [PERSON] права власності зазначено, що права власності на нерухоме майно, передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок,будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Вищевказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 03 квітня 2023 року по справі №643/18679/18. Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельна ділянка під приміщеннями, право власності на яке виникло у позивача до 2004 року вважається сформованим незалежно від присвоєння кадастрового номера, реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5622680800:01:005:0180 порушує право власності на належну йому земельну ділянку під приміщення та на проведення державної реєстрації цієї земельної ділянки. Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування:відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 13 ст.79-1 ЗК України та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Відповідно до частини 4 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно ч. 6 ст. 24 Закону України " Про державний земельний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Частина 10 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачає випадки скасування реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). У постанові від 21 грудня 2022 року у справі №914/2350/18 (914/608/20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що «для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, заявлені ним позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.» Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Рівненська обласна державна адміністрація про скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації земельної ділянки є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved