Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», на виконання своїх зобов`язань, надає послуги з постачання теплової енергії відповідачам за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали в результаті чого, виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 09 вересня 2019 року по 31 грудня 2023 року в розмірі 14 826,63 грн. Вказану суму заборгованості, заборгованість за абонентське обслуговування, а також інфляційні втрати та 3% річних позивач просить стягнути солідарно на свою користь з відповідачів. Стислий виклад заперечень відповідачів. Відповідачі скористались правом надання відзиву на позов. Просять відмовити в задоволенні позову, оскільки в квартирі [ADDRESS] вони проживали до 09.09.2019 року. На підставі ордеру, який відповідачі отримали згідно з рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради №234 від 14.08.2019 року, вони вселилися у квартиру [ADDRESS] за тією ж самою адресою. З цього ж часу вони зареєстровані у новій квартирі [ADDRESS] . Тому борг, який просить стягнути позивач, немає до них жодного відношення. Процесуальні дії у справі. 28.02.2024 позовна заява надійшла до суду. 10.06.2024 судом ухвалено заочне рішення по справі, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. 15.10.2024 заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 04.11.2024 відповідачі скористались правом надання відзиву на позовну заяву. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить суд ухвалити рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує. Від відповідачів заяв/клопотань не надходило. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи, що відповідачі скористались правом надання відзиву на позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Фактичні обставини, встановлені судом. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги мешканцям міста з постачання теплової енергії, в тому числі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за постачання теплової енергії за даною адресою за період з 09 вересня 2019 року по 31 грудня 2023 року складає 14 826,63 грн., заборгованість за абонентське обслуговування складає 382,99 грн. (а.с.7). Внаслідок порушення споживачами вимог чинного законодавства, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 487,992 грн та 3% річних у розмірі 169,00 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками (а.с.8-9) Водночас,\~судом встановлено,\~що відповідачу [PERSON] 21 серпня 2019 року Виконкомом Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг Дніпропетровська область видано Ордер №16 на житлову площу в гуртожитку, а саме: на право зайняття з смі`єю з 3 осіб жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] виданий на підставі рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради від 14.08.2019 №234. Склад сім`ї: чоловік [PERSON] , 1991 року народження, та син [PERSON] , 2012 року народження (а.с.35). За відомостями Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( [PERSON] з 09.09.2019 року (а.с.37), а [PERSON] з 21.08.2019 (а.с.16). Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що АТ "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі [PERSON] та [PERSON] є належним відповідачем у справі, однак позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів, що за адресою, за якою виник борг з оплати комунальних послуг, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані чи є власниками даної житлової площі або з ними укладено договір. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Як встановлено судом під час розгляду справи, [PERSON] з 21.08.2019 року є власником житлової площі в гуртожитку по [ADDRESS] і обидва відповідача мають зареєстроване за цією адресою місце проживання. Отже, вони є неналежним відповідачами у справі. При цьому, позивачем не надані суду докази та/або відомості про інших осіб, на яких покладено обов`язок відповідати за даним позовом, тому суд не має можливості вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в задоволенні позову покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed