Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Суть справи. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в порядку регресу, посилаючись не те, що до позивача перейшло право вимоги на отримання компенсації матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, заподіяної власнику забезпеченого позивачем транспортного засобу. Рух справи. 24.05.2024 визначеного головуючого суддю. 28.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін на 04.07.2024. 13.06.2024 надійшов відзив на позов /а.с. 100 - 109/. 04.07.2024 судове засідання відкладено на 06.10.2024, у зв`язку з технічною неможливістю проводити судовий розгляд /а.с. 116/. 06.10.2024 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 06.11.2024. 06.11.2024 ухвалено рішення. Доводи учасників справи. Позивач просив розглянути справу у відсутність останнього позов підтримав /а.с. 5/. Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав зазначених у відзиві та пояснив, що докази надані позивачем не є належними, зокрема дата страхової події вказана пізніше на два з половиною роки ніж мало місце повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду. Крім того, страховик перерахував страхове відшкодування на підставі розрахунку та ремонтної калькуляції на наступний день після дорожньо -транспортної пригоди, проте калькуляція складена пізніше ніж створений рахунок, що свідчить про недостовірність таких доказів. Крім того, ціни запчастин вказані у рахунку станцією технічного обслуговування самостійно на день складення рахунку, а отже містить неактуальні дані. Крім того, платіжне доручення про переказ коштів від страховика до юридичної особи, яка проводила ремонті роботи відсутнє, оскільки його номер не збігається з номером та датою договору у страховому акті на підставі якого нібито бути перераховані кошти. Отже, надані докази на підтвердження зазначених обставин є неналежними та підробленими. Крім того, представник відповідача зазначив, що сумнівним є і договір страхування, оскільки не містить усіх сторінок, що унеможливлює його аналіз, а у заяві про страховий випадок не можна ідентифікувати особу водія, який керував транспортним засобом під час події ДТП, зокрема зазначено, що керувала одна особа, а заяву підписувала інша. Також акт огляду пошкодженого автомобіля не містить підпис водія, опис дефектів не пов`язаних з ДТП, чи була особа, яка здійснювала огляд відповідні повноваження. Ремонтна калькуляція є кошторисом, оскільки не відповідає умовам договору страхування, а також перерахунку, з урахуванням пробігу транспортного засобу, який мав місце, про що не зазначено. Також необґрунтовано зазначений коефіцієнт фізичного зносу запчастин транспортного засобу. Також власником пошкодженого автомобіля не проводилась ні фото ні відеофіксація пошкоджень, а проводилась приватним господарським товариством, якому власник перерахував кошти, проте який між ними зв`язок не встановлено. Крім того, представник відповідача зазначив, що судові витрати є значно завищеними та необґрунтованими. Обставини справи встановлені судом. 05.02.2020 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу «Фольксваген» [NUMBER] . Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування» (надалі - Закон). 29.07.2022 в м. Київ сталося ДТП за участю транспортного засобу «Ваз» AІ3090KX, під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Фольксваген» [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Фольксваген» [NUMBER] , що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №245001/4098/0003603. Згідно постанови Дніпровського районного суду від 14.10.2022 року (справа №755/9099/22), ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі заяви потерпілої особи. Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 198169,87грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Ваз» [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «Український страховий стандарт» згідно полісу ЕР № 206741409. Ліміт відповідальності страховика становить - 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.08.2023 (справа №910/14903/22) стягнуто з АТ «СК «Український страховий стандарт» на користь ПрАТ «СК «УНІКА» - 127400,00 грн., що дорівнює ліміту відповідальності страховика відповідача за вирахуванням франшизи (130000,00- 2 600,00). Мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення і положення закону, яким він керувався. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, шо підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно дореальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому иим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Таким чином, зважаючи на викладене вище до ПрАТ «СК «УНІКА» перейшло право вимоги на отримання від особи, вина якої встановлена постановою суду, яка набрала законної сили компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Фольксваген» [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 29.07.2022, яка складає 198169,87 грн. (сума страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка») - 127 400,00 грн. (сума страхового відшкодування згідно полісу АТ «СК«Український страховий стандарт») = 70769,87 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Заперечуючи проти позовних вимог в частині розміру відшкодування, що полягає у неналежній оцінці пошкодження транспортного засобу, тощо, представник відповідача доказів на підтвердження таких обставин не надав, не просив суд про їх витребування, не заявляв клопотання про призначення експертизи, отже суд вважає доводи представника відповідача не доведеними. Інші доводи представника відповідача, що стосуються фальшивості документів наданих позивачем, що полягає у неповноті наданих письмових документів, а також дат їх складання, суд також вважає неспроможними із аналогічних підстав. Оцінюючи належність, допустимість достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язокдоказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимог є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно квитанції №4819 від 14.02.2024 позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн. /а.с.6/, який підялгає стягненню з відповідач на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню згідно договору доручення на правові послуги № 1 ВНМ від 01.11.2023 укладеного між позивачем та ФОП [PERSON] в сумі 750 грн., що визначено п. 5.2. договору з урахуванням розміру позовних вимог /а.с. 40/Суд вважає неспроможними доводи позивача про стягнення витрат на правову допомогу за договором укладеним між повіреною особо позивача та АБ «Білий», оскільки за договором доручення повірена особа надавала позивачу юридичні послуги за що встановлена оплата, а інші витрати повіреної особи з метою виконання договору з позивачем про надання юридичних послуг договором не передбачені і за своєю суттю не є витратами на правову допомогу.

Outcome: partial