Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що [PERSON] працював на АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - AT «КЗРК»), в умовах впливу шкідливих факторів на підставі інформаційної довідки про умови праці. Також за медичним висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 05.04.2012 р. № 697 позивачу встановлено професійне захворювання: радикулопатія шийна С5, С6, С7 і п/крижова L4,L5,S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні спондилоартрозу, стійким больовим і м`язово-тонічним с-м, виражений периферичний нейросудинний с-м, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двост. плечолопаткового періартрозу ПФС 2 ст., деф. артрозу ліктьових та колінних суглобів ПФС 2 ст. деф. артрозу тазостегнових суглобів ПФ 1-2 ст., фаза загострення; хронічний бронхіт. ЛН - 1 ст. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.04.2012 року № 21 професійне захворювання у [PERSON] виникло, зокрема, за обставин його роботи у важких умовах праці із перевищенням вмісту пилу переважено фіброгенної дії на ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є AT «КЗРК», з 08.09.1986 року по 27.08.1995 року підземним кріпильник, підземним гірником, підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування, машиністом бурової установки, а також з 25.07.1996 р. по 15.09.1998 р. заступник начальника підземної дільниці та підземним гірником очисного забою. Оскільки професійне захворювання у позивача виникло внаслідок порушень норм охорони праці на підприємстві, де працював [PERSON] , то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, тому має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці позивачу. Так за довідкою МСЕК від 25.06.2012 р. серії 10ААА № 076418 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності безстроково в розмірі 35%, з яких 25% через радикулопатію та 10% через ХОЗЛ. Внаслідок отримання профзахворювання позивач втратив здоров`я, не має змоги вести звичне життя, тому змушений постійно перебувати на обліку у лікаря, приймати медикаменти, бо без них його стан погіршується. Також [PERSON] відчуває постійні болі в шиї та хребті з іррадіацією в ділянку плечового поясу, ліву руку та ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, загальну слабкість, сухий кашель, задишку при незначному фізичному навантаженні та головний біль. Настання негативних змін у житті позивача також обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту його життя, бо через хворобу він не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження. Протягом багатьох років [PERSON] підтримував своє здоров`я за власні кошти. Таким чином свої душевні страждання позивач, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, оцінив в сумі 142000 грн., які на підставі викладеного просив суд стягнути з AT «КЗРК» на користь [PERSON] за спричинену моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, без відрахування з такої суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а судові витрати просив суд покласти на відповідача. Не погоджуючись із заявленими вимогами [PERSON] , представник АТ «КЗРК», подав відзив, де вказував, що [PERSON] також загалом пропрацював на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 19 років 10 місяців, маючи загалом 24 роки 9 місяців стажу роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Також позивач працював на Південному ГЗК 10 місяців 6 днів в умовах шкідливих факторів. З доданих позивачем матеріалів вбачається, що позивач почав лікування захворювань, що можуть бути пов`язані з дією шкідливих факторів лише з 2003 року, а також акт розслідування причин виникнення професійного захворювання позивача від 25.04.2012 р. складався саме на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Таким чином моральні страждання [PERSON] викликані після його роботи у шкідливих умовах саме на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». При цьому інформації про шкідливі умови праці на робочому місці на підприємстві відповідача позивачем не надано. Також [PERSON] не довів факт порушення АТ «Кривбасзалізрудком» вимог закону або його вини у заподіянні позивачу моральної шкоди. Крім того позивач також звернувся із позовом до суду до АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві. Таким чином просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Ухвалою суду від 7 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивач, [PERSON] , до судового засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник позивача, адвокат Толстих О. Ю., у судовому засіданні, підтримуючи повністю вимоги [PERSON] , посилався на викладені у позовній заяві доводи щодо доведеності відповідальності відповідача за набуте позивачем професійне захворювання та на доведеність й розумність визначеного розміру відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 142000 грн., внаслідок чого просив суд задовольнити позов [PERSON] повністю. Представник АТ «КЗРК», [PERSON] , у судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення заявлених вимог [PERSON] та підтримуючи доводи, викладені у письмовому відзиві на позов, додавала, що АТ «КЗРК» зживала необхідні заходи для мінімізації негативного впливу виробничих факторів на здоров`я позивача, який був забезпечений усіма необхідними заходами захисту та додатковими соціальними гарантіями. Натомість, значну частину часу [PERSON] пропрацював саме на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», тому позивач не довів розмір завданої йому моральної шкоди відповідачем. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених [PERSON] вимог, виходячи з наступного вмотивування. Суд встановив, що [PERSON] працював на підприємстві АТ «Кривбасзалізрудком», яке є правонаступником ВО «Кривбасруда», з 08.09.1986 року по 27.08.1995 року, а також з 25.07.1996 року по 19.06.2000 року: підземник кріпильником, підземним гірським робочим, підземним слюсарем черговим з ремонту обладнання, підземним машиністом бурової установки, підземним заступником начальника, гірським робочим очисного забою, звідки був звільнений за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки позивача (серія [NUMBER] ). Також з трудової книжки позивача суд встановив, що [PERSON] працював на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 квітня 2012 року, складеного відносно ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», було встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювань: 1) радикулопатія шийна С5, С6, С7 і поперекова-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні спондилоартрозу, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, виражений периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двост. плечолопаткового періартрозу ПФС 2 ст., деф. артрозу ліктьових та колінних суглобів ПФС 1-2 ст., деф. артрозу тазостегнових суглобів ПФ 1-2 ст., фаза загострення; 2) хронічний бронхіт. ЛН - 1 ст., що повною мірою підтверджується медичним висновком від 05.04.2012 року № 697 ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», а також в акті зазначені причини виникнення професійних захворювань, оскільки позивач працюючи, зокрема, з 08.09.1986 року по 27.08.1995 року, а також з 25.07.1996 року по 19.06.2000 року підземник кріпильником, підземним гірником, підземним слюсарем черговим з ремонту обладнання, підземним машиністом бурової установки, заступником начальника підземної дільниці, підземним гірником очисного забою на ВО "Кривбасруда", правонаступником якого є АТ "КЗРК", підпадав під дію рівня фізичного перевантаження та запиленості повітря робочої зони, які перевищували визначені нормативні показники, що підтверджується інформаційною довідкою про умови праці Державної санітарно-епідеміологічної служби від 02.06.2009 року щодо AT «КЗРК». При цьому виникненню професійних захворювань сприяв також професійний маршрут [PERSON] , який працював з 14.07.2000 року по 01.08.2011 року в шкідливих умовах праці на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який є правонаступником ВАТ «Криворіжсталь», а також з 05.09.1995 року по 09.07.1996 року працював у шкідливих умовах праці на Південному ГЗК. При цьому посилання представника AT «КЗРК» на те, що профзахворювання не могли виникнути у позивача за час його роботи на підприємстві відповідача спростовуються інформаційною довідкою про умови праці від 2 червня 2009 року та актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 квітня 2012 року, якими встановлено, що за час роботи на AT «КЗРК» [PERSON] підпадав під вплив перевантаження та запиленість з перевищенням дозволених нормативів, тому умови праці останнього характеризувалися як шкідливі. Суд встановив,\~що 25.06.2012\~року [PERSON] \~прийшов огляд\~медико-соціальною\~експертною комісією,\~внаслідок чого\~позивачу визначено\~безстроково ступень\~втрати професійної\~працездатності в\~розмірі 35%,\~з яких\~25\~%\~через радикулопатію,\~а 10%\~через ХОЗЛ,\~що підтверджується\~довідкою МСЕК\~серія 10\~ААА №\~076418\~від 25.06.2012\~року,\~внаслідок чого позивачу рекомендовано медикаментозне лікування. Тривале лікування [PERSON] та періодичне його знаходження на стаціонарному лікуванні внаслідок професійного захворювання підтверджується випискою-епікризом № 2251/498. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За ч. 4\~ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону праці»\~(на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення\~безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На підставі\~ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала через професійне захворювання, спричинене негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, то моральну шкоду йому безумовно було заподіяно внаслідок ушкодження здоров`я під час роботи на АТ «КЗРК», оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування [PERSON] моральної шкоди за рахунок відповідача. На підставі переліченого обґрунтування, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що АТ «КЗРК» не відповідає за отриманні позивачем професійні захворювання та відповідно у спричиненні цим [PERSON] моральної шкоди. При цьому наявність вини у даному випадку для відповідальності відповідача за законом не вимагається, оскільки за п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Крім того суд відкидає посилання представника відповідача на те, що [PERSON] працював також на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та Південному ГЗК у шкідливих умовах праці, де набув проф. захворювання, а також що акт розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань від 25 квітня 2012 року було складено на ПАТ «АрселорМіттал Кривий\~Ріг», тому представники відповідача не були присутні при його складанні, оскільки судом було враховано стаж роботи у шкідливих умовах [PERSON] \~саме на AT «КЗРК», тобто профмаршрут позивача, що було, зокрема, підставою для виникнення у нього професійного захворювання, зважаючи на те, що за «Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 17 квітня 2019 р. № 337, в разі коли хворий працював на кількох підприємствах, де були умови для розвитку профзахворювання, під час роботи за якими були умови для розвитку професійного захворювання, повідомлення за формою П-3 надсилається на останнє підприємство, де він працював за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку професійного захворювання. Суд при цьому виходить з того, що в зв`язку із отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності [PERSON] у розмірі 35% (25% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ) безстроково позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у нього змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок професійного захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, ступінь втрати ним працездатності через професійні захворювання, отримані ним безстроково, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також відповідальність підприємства відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу, яка лежить, зокрема, на АТ «КЗРК». Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи, що [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на АТ «КЗРК» більше 11 років, отримавши внаслідок недосконалості виробництва з вини відповідача безстроково 35% стійкої втрати працездатності через набуті ним професійні захворювання при роботі у таких шкідливих умовах на підприємстві відповідача, то, зважаючи на розмір на 1 січня 2024 року мінімальної заробітної плати в сумі 7100 грн., на переконання суду розмір відшкодування завданої [PERSON] ушкодженням здоров`я моральної шкоди з боку АТ «КЗРК» повинен дорівнювати саме 100000 грн., що відповідатиме завданій позивачу моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійних захворювань на його здоров`ї та подальшому житті. При цьому судом було враховано професійний маршрут [PERSON] , який працював з 14.07.2000 року по 01.08.2011 року в шкідливих умовах на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», який є правонаступником ВАТ «Криворіжсталь», а також з 05.09.1995 року по 09.07.1996 року працював у шкідливих умовах на Південному ГЗК. Таким чином суд не може погодитись із доводами представника відповідача, що розмір моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я позивача, не був доведений [PERSON] . Суд при цьому зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц. Таким чином суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю. На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір відповідно до розміру задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 1000 грн.

Outcome: partial