Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 18.09.2015 року. В шлюбі у них народилась діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . До початку\~повномасштабного вторгнення\~російської федерації\~до України,\~вони сім`єю\~проживали у\~місті Дніпро.\~У лютому\~2023\~року були\~вимушені покинути\~своє місце\~проживання та\~переїхали до\~міста Чернівців,\~де проживають\~по сьогоднішній\~день.\~Відповідач 02.02.2023\~року була\~взята на\~облік внутрішньо\~переміщеної особи. Проживали всі за адресою [ADDRESS] . У 2023 році сімейні стосунки між ними погіршились, що кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних відносин, внаслідок чого, у липні 2024 року він був змушений разом з дітьми переїхати проживати окремо, за адресою [ADDRESS] , а відповідач залишилась проживати сама, за адресою [ADDRESS] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. З часу коли вони перестали проживати разом, як одна сім`я, кожний з них став жити своїм приватним життям, шлюбні відносини не підтримують, не спілкуються і не ведуть спільного господарства, внаслідок чого у нас зникли спільні інтереси та вподобання. Наші погляди на життя кардинально розбігаються. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідач повністю самоусунулась від виховання та утримання їхніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Збереження шлюбу вважає недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним, оскільки довгий час, їхній шлюб існує тільки формально, шлюбні відносини припинились, спільне господарство також не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Їхні малолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , з часу фактичного розірвання стосунків між ним та їх матір`ю [PERSON] , проживають зі мною за адресою [ADDRESS] та перебувають на повному його утриманні та вихованні. На даний час спору з відповідачем, щодо місця проживання, виховання та утримання їхніх малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] не має. Відповідач [PERSON] не заперечує, щоб після розірвання шлюбу, наші малолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] залишилася проживати з ним та перебували на повному його утриманні та вихованні. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Дітей залишити разом із батьком на його утриманні та самостійному вихованні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо його задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 18.09.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис за №1419 /а.с.6/. В шлюбі у них народилась діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] /а.с.15-16/. Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про місце проживання дитини, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким будуть проживати діти - відсутній. Сторони уклали нотаріально посвідчений Договір від 08.10.2024 року, відповідно до батьки домовились про місце проживання дітей з батьком на його самостійному утриманні та вихованні /а.с.17/. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати дитина у суду не виникає, враховуючи наявність договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, участь батьків у вихованні дитини, те, що обидві сторони згідні з тим, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved