Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У червні 2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та земельних ділянок загальною площею 4.8 га., розташованих на території Білинської сільської ради, Володимирського району, Волинської області. Вищезазначене майно позивачем було прийняте на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.09.2020 року. Однак, зазначеним рішенням не охоплено майно, яке батько заповідав їй , а саме право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку загальною площею 0.60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с. Охнівка, Володимирського району, Волинської області, яка належала [PERSON] , відповідно до рішення сесії Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 16/9 від 04.02.1994. На даний час виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, проте, державним нотаріусом Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька їй було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду із зазначеним позовом. Окрім неї є ще спадкоємці за законом, рідні діти померлого [PERSON] - відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак вони не претендують на майно, яке належало їхньому батькові. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку загальною площею 0.60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с. Охнівка, Володимирського району, Волинської області, яка належала [PERSON] , відповідно до рішення сесії Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 16/9 від 04.02.1994. У судове засідання позивачка на розгляд справи не з`явилась, надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та слухати справу у її відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, подали суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили суд слухати справу у її відсутності. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268-1270ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно до вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 13.08.2012 року батько позивача [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області за №25, згідно з яким у випадку своєї смерті заповів все належне йому на день смерті майно своїй доньці, позивачеві [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Згідно з довідкою Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 357 від 30 липня 2020 року, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав по місцю реєстрації по [ADDRESS] . Заповіт від його імені посвідчувався секретарем виконавчого комітету Білинської сільської ради 13 серпня 2012 року за № 25. Після його смерті спадщину прийняла його дочка, позивач [PERSON] , яка проживала з померлим на день його смерті і проживає та зареєстрована за даною адресою по даний час. Згідно з рішенням Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 16/9 від 04.02.1994 року, [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0.85 га в тому числі : 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0.60 га для ведення особистого підсобного господарства. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.09.2020 року було визнано за позивачем право власності на спадкове майно, отримане за заповітом після смерті батька [PERSON] . Однак зазначеним рішенням не охоплено право позивача на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку загальною площею 0.60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в с. Охнівка, Володимирського району, Волинської області, яка належала [PERSON] , відповідно до рішення сесії Білинської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 16/9 від 04.02.1994. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] і є спадкоємцем за заповітом. Судом встановлено, що крім позивачки по справі є ще спадкоємиці за законом, які є дітьми померлого [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та відповідачами по справі. Проте останні відмовилась від прийняття частки у спадковому майні у встановленому законом порядку на користь позивачки, що підтверджується їх письмовими заявами, які знаходяться в матеріалах справи. На звернення позивачки, державним нотаріусом Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Долгунською А.П. надано відповідь 27.05.2024 року № 616/01-16, а саме позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом після смерті її батька [PERSON] у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нього. Частиною 1 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2ст. 328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Право позивачки, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця [PERSON] не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою позивачці в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином, суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а вимога позивачки про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved