Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Адвокаткою Ткаченко Н.М. було подано до суду уточнюючу заяву в інтересах [PERSON] , заінтересована особа Прилуцький міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якій вона просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 24.08.1991. Заява мотивована тим, що заявник [PERSON] , уродженець с.Бакумівка, Миргородського району, Полтавської області. 11.04.2019 був засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області на строк 5 (п`ять) років 6 місяців без конфіскації майна, у зв`язку з чим відбував покарання. За цей час його співмешканкою було знищено його документи які ідентифікують його особу, а саме паспорт та свідоцтво про народження. При зверненні [PERSON] до Прилуцького відділу ДМС України в Чернігівській області з питання документування паспортом громадянина України в зв`язку з втратою попереднього паспорта громадянина СРСР йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, у зв`язку з чим і подано дану заяву. У судовому засіданні [PERSON] підтримав подану заяву його представником [PERSON] та просив її задовольнити, проти чого не заперечувала представниця управління державної міграційної служби в Чернігівській області. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що відповідно до копії ухвали Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2019 року, справа №742/3673/18, залишено без змін вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 квітня 2019 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років 6 місяців без конфіскації майна. Початок строку відбування покарання засудженому [PERSON] визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 04.09.2018 (а.с.9-14). Згідно з копією виписок з книг погосподарського обліку №6, від 20.03.2024 року, виданої організаційним відділом сектору по роботі з органами самоорганізації населення Миргородської міської ради Полтавської області, вбачається що [PERSON] , [INFO] був членом господарства в с.Хомутець Миргородського району Полтавської області з 1986 року по 2005 рік, у якій також зазначається, що в період з 2001-2005 роки, що він є засудженим (а.с.6-8). Відповідно до копії листа Прилуцького відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 09.04.2024, за результатами перевірки особу [PERSON] було встановлено. Однак, з інформації, отриманої з баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави не встановлено належність до громадянства будь-якої держави, зокрема і належність до громадянства України. Для отримання паспорта громадянина України відповідно до вимог діючого законодавства [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року, оскільки перевіркою не встановлено належність його особи до громадянства України (а.п.5). Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 3 Закону України "Про громадянство України" №2235-111 від 18.01.2001 (далі Закон №2235-111) визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР. які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійне проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які па момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Умови та порядок набуття громадянства України регламентується Законом №2235-111 та Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Згідно підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до пункту 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті З Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) \~ \~ \~ \~заяву про встановлення належності до громадянства України; б) \~ \~ \~ \~копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРС (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) \~ \~ \~ \~судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Згідно з ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1\~ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Оцінюючи усі докази всукупності, які були досліджені судом у ході судового засідання, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог заявника про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити дану заяву, оскільки даний факт у позасудовому порядку не може бути встановлено. Відповідно до ч.7\~ст.294\~ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved