Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

І.Короткий зміст вимог. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження його (заявника) батька [PERSON] , [INFO] , в с.Поршна Сокальського району Львівської області. Подану заяву заявник [PERSON] мотивував наступними доводами. Зазначає, що він (заявник) народився [INFO] в м.Прокоп`євськ Кємеровської області Республіки РРФСР, його батько - [PERSON] за національністю - українець, мати [PERSON] за національністю - українка. Зазначені обставини підтверджено його (заявника) свідоцтвом про народження [NUMBER] від 06.12.1978р. На даний час він (заявник) разом з дружиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Покликається на те, що факти щодо національності та місця народження його батька підтверджено наступними документами: архівною довідкою від 08.05.2023р., виданою Центральним державним історичним архівом України (м.Львів) та відповідною випискою з метричної книги греко-католицької парафії сс.Підсадки, Поршна Львівського повіту Львівського воєводства зі записами про народження за 1866-1939р.р. Фонд 201, опис 4а, справа 8820, арк.291;архівною довідкою від 24.09.2002р. №10/38-5628; копією довідки про реабілітацію №5628. Вказує, що у 2024 році він (заявник) звернувся щодо отримання громадянства України, однак Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області листом від 19.02.2024р. відмовило йому в набутті громадянства та проінформувало, що йому слід звернутися до суду з вимогою щодо встановлення факту народження, оскільки відсутнє свідоцтво про народження його батька, яке б засвідчувало факт народження на території України. Відтак, для отримання ним громадянства України, йому необхідне встановлення факту народження його батька на території України. ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області - Баліцький О.Й. скерував на адресу суду письмові пояснення, у яких покликається на наступне. Як на доказ підтвердження своїх доводів заявник долучає архівну довідку МВД РФ Управління внутрішніх справ від 24.09.2002р. №10/38-5628, в якій зазначено, що Магола, а по деяких документах [PERSON] , є уродженцем Львівської області Сокальського району с.Поршна. Згідно долученої заявником архівної довідки Центрального державного історичного архіву України, м.Львів від 08.05.2023р. №М-134 виявлено інформацію, що [PERSON] народжений [INFO] у с.Підсадки Поршна Львівського повіту Львівського воєводства. Відтак, як вбачається згідно наданих заявником архівних довідок, прізвище його батька « [PERSON] », натомість останній звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження свого батька із прізвищем « [PERSON] », а тому маються розбіжності в документах. Крім того, заінтересованій особі невідомі факти входження чи приналежності с.Поршна згідно територіального устрою до Сокальського району Львівської області. Згідно територіального устрою, с.Поршна входило до складу Пустомитівського району Львівської області, була створена Поршнянська сільська рада Пустомитівського району Львівської області за адміністративним центром у селі Поршна, до якої належали села Липники та Підсадки. Станом на сьогодні с.Поршна входить до Солонківської територіальної громади Львівського району Львівської області. З огляду на наведене, просив суд відмовити у задоволенні заяви [PERSON] . У поданій письмовій заяві, яка надійшла на адресу суду 19.08.2024р., заявник [PERSON] просив вважати подану ним вимогу про встановлення факту народження на території України в наступній редакції: «Встановити факт народження його (заявника) батька [PERSON] , [INFO] , в с.Поршна (теперішній Львівський район) Львівської області». Покликався на те, що у відповідності до адміністративного устрою станом на 1928 рік с.Поршна відносилося до Львівського повіту Львівського воєводства. Згідно адміністративно-територіального поділу на 01.09.1946р. с.Поршна відносилося до Сокольницького району Львівської області, а 01.11.1946 року утворено Пустомитівський район. Згідно теперішнього адміністративного поділу с.Поршна відноситься до Солонківської територіальної громади Львівського району Львівської області. Крім того, як на доказ місця народження його батька покликався на свідоцтво про шлюб батька [NUMBER] від 11.02.1956р. ІІІ. Позиція учасників справи. Сторона заявника, зокрема заявник [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлену вимогу про встановлення факту народження особи на території України та просять таку задовольнити з метою подальшого набуття заявником громадянства України. Представник Головного управління Державіної міграційної служби України у Львівській області - Баліцький О.Й. заперечив щодо задоволення вимоги заявника [PERSON] через суттєві розбіжності в документах щодо прізвища батька заявника та місця його народження, наданих стороною заявника на підтвердження заявленої вимоги про встановлення факту народження особи на території України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) є дружиною заявника [PERSON] та їй відомо, що батьки її чоловіка були українцями. Зокрема мати її чоловіка (заявника) походила з с.Мистичі Львівської області, а батько заявника (її свідка - свекор) [PERSON] походив з с.Поршна Львівської області. Батьки заявника були вивезені в Росію та такі померли у 2005 році. Вона (свідок) з чоловіком з 2013 року постійно живуть в с.Мистичі Яворівського району Львівської області та мають посвідки на постійне проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила наступне: вона (свідок) є дочкою заявника [PERSON] ; її батько (заявник [PERSON] ), як і вона (свідок) народилися на території Росії та там проживали; на канікулах приїжджали на Україну; її дід та баба по батьковій лінії також проживали в Росії; її дід [PERSON] та баба по батьковій ліній померли у 2005 році, коли вона (свідок) навчалась в дев`ятому класі; зі слів діда їй відомо, що такий родився в с.Поршна Львівської області. ІV. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 24.05.2024р. відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] про встановлення факту народження на території України; залучено Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області до участі у справі в якості заінтересованої особи; розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження. Ухвалами Мостиського районного суду Львівської області від 27.06.2024р., від 27.08.2024р., від 30.09.2024р. та від 28.10.2024р. задоволено заяви представника заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області Баліцького О.Й. про проведення судових засідань по справі в режимі відеоконференції. V. Обставини справи, встановлені судом, та застосовані судом норми права. Із змісту заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, відомо, що заявник з метою набуття громадянства України за територіальним походженням та отримання паспорта громадянина України звернувся до суду та просив встановити факт народження свого батька [PERSON] на території України. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За положеннями ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законом передбачена можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти народження на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України. Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, є особою без громадянства або іноземцем, яка подала зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Згідно з п.26 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, який підтверджує факт народження відповідно батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Виходячи з наведеного, однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича. На підтвердження факту народження батька чи матері заявник повинен подати відповідний документ. У справі, яка розглядається, метою встановлення факту, що має юридичне значення, заявник визначив оформлення громадянства України за територіальним походженням. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно положень ст.ст.76, 77 79 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із свідоцтва про народження заявника [PERSON] відомо, що такий народився [INFO] в м.Прокоп`євськ Кемеровської області РСФСР, а його батьком зазначений « [PERSON] ». На підтвердження факту народження свого батька [PERSON] заявник покликався на наступні докази: архівну довідку від 08.05.2023р., видану Центральним державним історичним архівом України (м.Львів) та виписку з відповідної метричної книги греко-католицької парафії с.с.Підсадки, Поршна Львівського повіту Львівського воєводства зі записами про народження за 1866-1939р.р. Фонд 201, опис 4а, справа 8820, арк.291; архівну довідку від 24.09.2002р. №10/38-5628; довідку про реабілітацію №5628 та свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 11.02.1956р. Так, із архівної довідки від 08.05.2023р №М-134, виданої Центральним державним історичним архівом України (м.Львів) та з доданої відповідної копії з метричної книги слідує, що у фонді 201 «Греко-католицької митрополичої консисторії, м.Львів», у метричній книзі греко-католицької парафії с.Підсадки Поршна Львівського повіту Львівського воєводства зі записами про народження за 1866-1939р.р., виявлено інформацію під №32 за 1928 рік: « [PERSON] (так у документі) народжений [INFO] та хрещений 20 вересня 1928 року, буд.43, греко-католицького віросповідання. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З архівної довідки від 24.09.2002р. №10/38-5628, виданої Головним управлінням внутрішніх справ адміністрації Кемеровської області МВС РФ, слідує, що «з наявної у ГУВС Кемеровської області архівної картки вбачається, що Магола/за деякими документами [PERSON] , 1928р.н.. уродженець Львівської області Сокальського району с.Порошно/Поршна/ дійсно перебував на обліку спецпоселення. 22.10.1954р. прибув із місць позбавлення волі Комі АРСР у Кемеровську область». З довідки про реабілітацію заявника [PERSON] №5628 слідує, що заявник проживав на спец поселенні спільно з батьком [PERSON] , який був на обліку спецпоселення у Кемеровській області як учасник ОУН з 24.02.1955р. по 20.10.1958р. З свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 11.02.1956р., виданого міським бюро ЗАЦС Кемеровської області, відомо, що 11.02.1956р. одружились [PERSON] , 1928 року народження, та [PERSON] , 1922 року народження. У даному свідоцтві є покликання на те, що [PERSON] народився у Львівській області, Сокольницькому районі. Проаналізувавши зміст зазначених документів, суд звертає увагу на наступне: архівна довідка від 24.09.2002р. №10/38-5628, довідка про реабілітацію №5628 та свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 11.02.1956р. є такими, що видані державними органами Кемеровської області РФ; у зазначених довідках наявні істотні розбіжності як щодо прізвища батька заявника [PERSON] , так і щодо місця його народження; довідка про реабілітацію №5628 взагалі не містить будь-яких відомостей щодо місця народження батька заявника; інші зазначені документи не містять повних відомостей про місце народження даної особи та в таких наявні розбіжності. Щодо архівної довідки від 08.05.2023р №М-134, виданої Центральним державним історичним архівом України (м.Львів) та доданої відповідної копії з метричної книги, на яку покликається сторона заявника, то така містить відомості не про народження [PERSON] , про встановлення факту народження якого просить заявник, а про народження [PERSON] , батьками якого були [PERSON] та [PERSON] . Щодо показань свідків [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні, то суд не може прийняти в якості єдиних об`єктивних доказів показання дружини та дочки заявника, допитаних в якості свідків, оскільки зазначені свідки є близькими родичами заявника, певним чином зацікавленими в результатах розгляду справи. При цьому суд бере до уваги, що предметом доказування у даній справі є обставини, які мали місце більш ніж дев`яносто років тому, відтак достовірність та точність повідомлених свідками відомостей обґрунтовано є сумнівною. VІ. Висновки суду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 та 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В судовому порядку встановлюються саме ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, а заявник не має можливості в позасудовому порядку одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Разом з тим, заявником не викладено достатніх обставин та не надано належних і достатніх доказів вважати, що за викладених ним обставин можливо встановити факт, що має юридичне значення. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Однак рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а сторона заявника не вчинила жодних заходів для з`ясування більш конкретних обставин, які б вплинули на виявлення, навіть за ініціативою суду у разі неможливості їх одержання заявником, додаткових, прямих чи опосередкованих, доказів, які у їх сукупності свідчили б на користь заявленого факту та дослідження яких давало б підставу його достовірного встановлення. Проаналізувавши наведене вище, суд приходить до переконання, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що батько заявника [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , народився в с.Поршна (теперішній Львівський район) Львівської області. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог, заявлених [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Виходячи з вимог ч.7 ст.294 ЦПК України, яка регламентує порядок розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed