Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася Млинівський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем у них є неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які постійно проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач зазначає, що самостійно неспроможна в повній мірі забезпечити матеріальні потреби дітей, щоб придбавати одяг, взуття, продукти харчування, засоби гігієни, ліки та інше. Відповідач офіційно здійснює підприємницьку діяльність, останнім часом не надає коштів на утримання дітей в добровільному порядку. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочинаючи з моменту звернення до суду з даним позовом, до досягнення дітьми повноліття, стягнути з відповідача на її користь документально підтверджені витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу. 25 червня 2024 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області відкрито провадження у даній цивільній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Мервінський В. В. подав до суду клопотання від 07.11.2024 року, у якому просив справу розглядати без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення, на фіксації судового засідання технічними засобами не наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв, клопотань, відзиву до суду від нього не надходило. 07 листопада 2024 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 жовтня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області за актовим записом № 104, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.10.2024 року (а.с. 5). Заочним рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 07.11.2024 у справі № 566/719/24 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] (рішення суду не набрало законної сили на даний час). Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 17.06.2020 року серії [NUMBER] та від 30.01.2018 року серії [NUMBER] (а.с. 6-7). Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обгрунтований та підлягає задоволенню повністю. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3000 грн., згідно довідки-розрахунку про оплату витрат на правничу допомогу у цивільній справі, сплачені згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 6 від 18.06.2024 року (а.с. 11). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, із відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved