Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

позивач ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 6407625 від 26.02.2023 року у розмірі 30771,34 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14505,48 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 16265,86 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №6407625 у електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умовам якого відповідач отримала кредитні кошти та зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти та інші визначені договором платежі. ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконав в повному обсязі. 14.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ» «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір факторингу № 14.02/24/Ф, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 6407625від 26.02.2023. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим заборгованість відповідача за кредитним договором становить 30771,34 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач отримала поштове відправлення суду особисто у вересні 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У вказаний строк відповідач не подала суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомила. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 26.02.2023 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №6407625 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого споживачу надано кредит у розмірі 14800,00 грн., строк кредиту - 360 днів /а.с.24-29, 30/. Згідно п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,995 % в день та застосовується відповідно до п.1.5.2. Договору. Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Даний договір та Додаток №1 до договору, що містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER], 26.02.2023 15:08:07. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 15.02.2024 року на картку з реквізитами [NUMBER] 26.02.2023 року зараховано кошти у розмірі 14800 грн. /а.с.34/. Таким чином, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 14 800 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість [PERSON] за кредитним договором не сплачена і становить: 30771,34 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14505,48 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 16265,86 грн. 14.02.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ» «ФК «Кредит капітал» укладений Договір факторингу № 14.02/24-Ф, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 6407625, що вказано і у реєстрі боржників до договору факторингу /а.с.45-49, 50/. Згідно платіжної інструкції від 14.02.2024 року, на виконання умов договору факторингу №14.02/24-Ф ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатив ТОВ «Авентус Україна» 1280234,27 грн. /а.с.51/. Згідно розрахунку позивача, який не спростовано відповідачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 6407625 від 26.02.2023 року становить 30771,34 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14505,48 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 16265,86 грн. 02.09.2024 ТзОВ «ФК» Кредит-Капітал» направлено відповідачу [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості у розмірі 30771,34 грн. Відповідно до п.5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. (ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Згідно п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частинами 3, 4, 5, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст.5, ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якій, в свою чергу, були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом переказу на картковий рахунок. Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач [PERSON] ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Суд приймає до уваги надані позивачем докази, зокрема, розрахунок заборгованості, оскільки будь-яких доказів на спростування таких відповідачем не надано. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Відтак, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до задоволення та присуджує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6407625 від 26.02.2023 року у розмірі 30771,34 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14505,48 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 16265,86 грн. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із [PERSON] на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» понесені судові витрати пов`язані сплатою судового збору при поданні позову до суду в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved