Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. До суду від ТОВ "ФК" Фінтраст Україна" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний договір № 4803770 про надання споживчого кредиту. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 10 000,00грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку. В свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. В подальшому 18.04.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, за яким ТОВ " Авентус Україна " відступив права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна". Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору не сплачена і становить: 10000,00 - тіло кредиту та 21919,00грн - нараховані проценти, а всього - 31919,00грн. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 31919,00грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00грн. 21.03.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 18.04.2024 до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що він ніколи не брав кошти у ТОВ "Авентус Україна". У вересні 2021 року у нього був викрадений мобільний телефон, в якому були зафіксовані його паспортні дані. Також у відповідача були викрадені банківські картки. Картки були в двох банках: АТ «Альфа Банк» і АТ «ПУМБ». У подальшому 21.09.2021 відповідач придбав новий телефон і звернувся до банківських установ, щоб заблокувати картки. Також отримавши виписки з АТ «Альфа Банк» відповідач дізнався, що гроші із його картки вже були зняті. Зазначає, що у цей період шахраї заволоділи його коштами на загальну суму 15697,00грн. Для захисту свої прав 23.10.2021 відповідач звернувся в поліцію та за його заявою було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 185 КК України. Крім того відповідач зазначає, що в Деснянському суді перебуває справа за позовом ТОВ «Роствен Україна» до нього, з позову якого вбачається що 21.09.2021 відповідач отримав кредит на суму 10000,00грн. Звертає увагу, що у шахраїв діяла аналогічна схема по отриманню кредитів на його ім`я. На підставі наведеного просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 22.04.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, було вирішено перейти до розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за правилами загального позовного провадження, на підставі клопотання відповідача [PERSON] 29.04.2024 до суду від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що кредитний Договір укладений між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Вказують, що переказ кредитних коштів, було здійснено на банківську карту, яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту. До того ж відповідачем 29.10.2021, 05.11.2021, 06.05.2022, 15.06.2022 було здійснено часткову оплату процентів за кредитним Договором. Також у відповіді на відзив зазначають, що на сьогодні, ані кредитний Договір, ані будь-яке його положення чи пункт, не визнано недійсним чи не добросовісним. На підставі зазначено, просять позов задовольнити в повному обсязі. 03.06.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, витребувано у Акціонерного товариства «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 21.09.2021 на цю платіжну карту банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у сумі 10000,00грн від ТОВ «Авентус Україна». 09.07.2024 до суду від Акціонерного товариства «Приватбанк» надійшов лист на виконання ухвали суду, відповідно до якого зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано відповідну картку. На платіжну картку були зараховані грошові кошти у сумі 10000,00грн від 21.09.2021. Інформація про платника відсутня. 21.09.2021 платіжна карта LiqPay. Переказ з картки на картку від 21-09-2021 ID платежу 1769682786 10000,00 UAN. 19.09.2024 до суду від [PERSON] надійшли заперечення, відповідно до яких зазначено, що твердження позивача про укладання кредитного договору та погодження його умов між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» єбезпідставними. Відповідач зазначає, що у нього украли мобільний телефон та після цього почали відбуватись маніпуляції з його карткою. Тому твердження позивача про те, що саме [PERSON] укладався кредитний Договір, нічим не підтверджено. Яким чином Товариство пересвідчився, що пересилає кошти конкретній особі, йому не відомо. Також неможливо встановити які саме кошти належать ТОВ «Авентус Україна», оскільки на карту робилось три зарахування з подальшим перерахуванням. Також відповідач зазначає, що йому не відомо, хто та яким способом сплачував проценти. У виписці по його розрахунку відсутні підтвердження сплати 260,00грн в якості відсотків по кредиту. Зважаючи на викладене, просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" в судове засідання призначене на 31.10.2024 не з`явився. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Позовні вимоги підтримують, та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання призначене на 31.10.2024 не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі у відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що в задоволенні слід відмовити з таких підстав. Суд установив такі факти та їм правовідносини. У матеріалах справи міститься електронний договір № 4803770 про надання споживчого кредиту від 29.10.2021 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи, на суму 10000,00грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача строком на 30 днів. Процентна ставка в день становить 1,90%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, за стандартною ставкою становить - 24079,41% річних, за зниженою ставкою - 3,71% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою - 15700,00грн, за зниженою ставкою 10030,00грн. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору. Пунктом 1.1. Договору визначено, що укладання цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченим Законом України «Про електрону комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки входу до особистого кабінету. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1.Договору). Згідно із п. 4.1. Договору, строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача та в порядку авто пролонгації. Пунктом. 5.4 Договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Відповідно до п. 6.1. Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичність внесення, здійснюється згідно Графіку платежів. Згідно із кредитного Договору передбачено, що ТОВ "Авентус Україна" має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позичальника (пп. 3 п. 5.1 Договору). 18.04.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, за яким ТОВ " Авентус Україна " відступив права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна". Пунктом 1.1 Договір факторингу визначено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із витягу з реєстру боржників, додатку №1 до договору факторингу 18-04/2023 від 18.04.2023 [PERSON] є боржником за кредитним договором № 4803770. Загальний розмір заборгованості становить 31919,00грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно із Кредитного договору ТОВ "Авентус Україна" зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а споживач зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Як убачається з матеріалів справи, ТОВ ФК «Вей Фор Пей» за дорученням ТОВ "Авентус Україна" були здійснені наступні перекази коштів на картки клієнтів, зокрема: 21.09.2021 на суму 10000,00грн на картку, код авторизації 824067, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-22926454. Натомість, згідно із листа АТ КБ«Приватбанк», наданого на виконання ухвали суду від 03.06.2024, зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку дійсно емітовано таку картку. На платіжну картку були зараховані грошові кошти у сумі 10000,00грн від 21.09.2021. Однак інформація про платника відсутня. Також 21.09.2021 на платіжну карту було здійснено переказ з картки на картку LiqPay від 21-09-2021 ID платежу 1769682786 10000,00 UAN. Крім того, як убачається із виписки по картковому рахунку [PERSON] з АТ КБ«Приватбанк», 21.09.2021 о 04:21 було здійснено операцію: LiqPay. Переказ з картки на карту від 21-09-2021 ID платежу 1769682786. Також 21.09.2021 о 04:49 відбулось зарахування переказу на картку в розмірі 10000,00грн. На підставі вищенаведених доказів, не можливо однозначно ідентифікувати, що на картку [PERSON] було здійснено переказ грошових коштів в розмірі 10000,00грн, саме за Кредитним Договором № 4803770. Оскільки інформація про платника відсутня. А у виписці з АТ КБ«Приватбанк» відсутній переказ із аналогічною ідентифікацією, яка зазначена у листі ТОВ ФК «Вей Фор Пей», а саме: «21.09.2021 на суму 10000,00грн на картку, код авторизації 824067, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-22926454». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] було направлено одноразовий ідентифікатор, як і відсутні підтвердження на який саме номер такий одноразовий ідентифікатор було направлено. Оскільки в реквізитах споживача [PERSON] , в Договорі про надання споживчого кредиту № 4803770, зазначено аж шість номерів мобільних телефонів, а саме: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . А доказів приналежності цих номерів телефону саме [PERSON] суду не надано. Отже, ураховуючи викладене вище, суд вважає, що Договір про надання споживчого кредиту не був підписаний саме відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Оскільки відсутні належні та допустимі доказами введення одноразового ідентифікатор саме відповідачем [PERSON] , а не будь-якої іншою особою. Крім того, суд бере до уваги той факт, що у [PERSON] було викрадено мобільний телефон та банківські карти. Відповідач звертався до Деснянського управління поліції із заявою про вчинення злочину. Та на підставі його заяви 22.10.2021 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 185 КК України. Також суд приймає до уваги пояснення відповідача про те, що в цей же день 21.09.2024, з його карток АТ «Альфа Банк» і АТ «ПУМБ», у період часу з 04 до 05 години ранку, відбувались аналогічні транзакції по його карткам із зарахуванням та подальшим переведенням невідомого походження грошових коштів. А рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2024, по справі № 754/296/24, в задоволення позову ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - було відмовлено. По тим підставам, що вимоги позивача були необґрунтованими та не було доведеним факт укладання кредитного Договору від 21.09.2021 між [PERSON] та ТОВ «Росвен Інвест Україна». Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Ураховуючи викладене вище,суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки стороною позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-81 ЦПК України, і тому не підлягають задоволенню. Відповідно статей 133, 141 ЦПК України інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed