Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - позивач, МТСБУ) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.11.2021 о 17:50 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «LEXUS RX350», державний номерний знак [NUMBER] , на мосту Патона у напрямку лівого берега, е/о №14 у м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з наливним кубом, який відлетів та пошкодив транспортний засіб «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , транспортний засіб «FORD SIERRA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , транспортний засіб «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , у зв`язку із чим сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2022 у справі №757/61365/21-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №20414086). Так, потерпілий своєчасно звернувся до позивача з повідомленням про ДТП від 11.01.2022 та заявою про виплату страхового відшкодування від 11.01.2022, у зв`язку із чим позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 5 469,70 грн., а також витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1 430,00 грн. Враховуючи викладене, позивач прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого майнового відшкодування в загальному розмірі 6 899,70 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.05.2024 дану справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2024 дану справу визначено за суддею Каліушком Ф.А. Ухвалою суду від 10.06.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] , двічі направлялись ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовна заява з доданими до неї документами, які повернулись на адресу суду з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, судом було здійснено усі передбачені Цивільно процесуальним кодексом України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2021 о 17:50 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «LEXUS RX350», державний номерний знак [NUMBER] , на мосту Патона у напряму лівого берега, е/о № 14 у м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з наливним кубом, який відлетів та пошкодив транспортний засіб «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , транспортний засіб «FORD SIERRA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , транспортний засіб «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , у зв`язку із чим сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2022 у справі №757/61365/21-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної вдповідальноті. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до полісу №204140486 від 21.05.2021, цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «FORD SIERRA», державний номерний знак [NUMBER] , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО». 11.01.2022 [PERSON] повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 01.11.2021. Того ж дня, [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу №8384/02/22 (справа №82617), підготовленого на замовлення МТСБУ - ТОВ «Сател Груп», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Ford Sierra», державний номерний знак [NUMBER] , становить 20 739,12 грн. Так, на підставі звіту про оцінку транспортного засобу №8384/02/22 (справа №82617), довідки №1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 12.07.2022, наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №3/5915 від 13.07.2022, МТСБУ за шкоду заподіяну в результаті ДТП здійснило регламентну виплату [PERSON] в розмірі 5 469,70 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №884683 від 13.07.2022. Окрім того, відповідно до рахунку №819477 від 06.05.2022, МТСБУ здійснило оплату послуг аваркома (експерта) по справі №82617 у розмірі 1 430,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №819477 від 06.05.2022. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП відповідач [PERSON] не мав укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і ін.). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч. 1 ст. 1191 ЦК України. Відповідно до п. 38.2.1., п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно підпункту «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідачем не надано будь-яких клопотань, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог, як і не надано будь-яких доказів щодо сплати позивачу суми страхового відшкодування. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в загальному розмірі 6 899,70 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved