Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Представник позивача,- адвокат Курілович С.О., звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідачів про\~визначення позивачеві\~додаткового строку\~для прийняття\~спадщини,\~після померлої\~ [INFO] [PERSON] , [INFO] , а саме успадкування житлового будинку, розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] та визнання за\~позивачем права\~власності на\~земельну ділянку, площею\~0,2864\~га,\~кадастровий номер\~ №7125486500:02:001:0184,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала самотньо за адресою [ADDRESS] . За життя була хрещеною матір`ю позивача, який час від часу відвідував її та допомагав по господарству. Після смерті останньої він не знав про існування заповіту, складеного на його ім`я, спадщиною не цікавився, позаяк були спадкоємці за законом, а він відповідно не вживав заходів для прийняття спадщини. Також повідомив, що з 09.11.2023 року до 03.07.2024 року перебував за кордоном в Республіці Ірландія, та про заповіт дізнався випадково в телефонній розмові із відповідачем [PERSON] , -одною із спадкоємців за заповітом. Оскільки він не знав про наявність заповіту, перебував за межами України, відповідно була значна відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , за таких обставин просить надати додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини. Крім того, визнати право власності на земельну ділянку площею 0,2864\~га,\~кадастровий номер\~ №7125486500:02:001:0184,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, оскільки при складені заповіту померлою [PERSON] була допущена описка, а саме в площі та кадастровому номері, в зв`язку з чим нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримав. Відповідачі, - [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці які прийняли спадщину, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили, ніяких заяв на адресу суду не надходило. Відзиву ними також не подано. За таких обставин суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення в справі, що відповідає вимогам ст. ст. 280 282 ЦПК України, про що постановлено відповідну ухвалу 28.10.2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються питань спадкування, тому до їх правового регулювання застосовуються норми Книги шостої «Спадкове право» Цивільного Кодексу України. Відповідно до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Під час розгляду справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 12), яка склала заповіт 28.09.2023 року, посвідчений старостою Тіньківського старостинського округу Чигиринської міської ради Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за № 45.Спадкоємцями за цим заповітом є сторони у справі. (а.с. 13). Заповіт не змінено і не скасовано, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77052255 від 22.05.2024 року (а.с. 55). Відповідно до змісту вказаного заповіту, померла заповіла позивачу житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] із земельною ділянкою площею 0,2839 га, кадастровий номер №7125486500:02:001:0183, який знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ№020612 від 07.05.2009 року (а.с. 78), який є правовстановлюючим документом на спадкове майно, вказано що за адресою [ADDRESS] земельна ділянка площею 0,2864 га, кадастровий номер №7125486500:02:001:0184, що явно вказує на описку при складенні заповіту померлою. Зцих самих причин нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Про наявність заповіту позивач дізнався нещодавно випадково, оскільки мешкав окремо від спадкодавці, не був пов`язана з нею кровним зв`язком, відповідно вважав, що не відноситься до спадкоємців. Дізнавшись про заповіт, звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку, після померлої [PERSON] , проте державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, про що видано відповідну постанову (а.с. 14). Згідно змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, позивач по-перше, пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, по-друге, вказано на\~розбіжності в\~площі та\~кадастровому номері\~земельної ділянки\~зазначеної в\~заповіті тадержавному\~акті за\~земельну ділянку серії ЯЗ№020612 від 07.05.2009 року, що є правовстановлюючим документом на зазначену в заповіті землю. Таким чином шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] натепер сплив. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи справу по суті в цій частині вимог позивача, суд зважує на відповідний пункт Пленуму Верховного Суду України, де в абз. 3 п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини (Постанова ВС від 26.07.2021 року у справі № 405/7058/19). Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах і висновки яких підлягають застосуванню при розгляді справи по суті. Тим самим,\~позивач,\~який є\~спадкоємцем за\~заповітом та\~бажає прийняти\~ спадщину,\~був необізнаний\~про заповіт,\~складений на\~його ім`я,\~що є\~поважною причиною\~пропуску ним\~строку задля\~прийняття спадщини\~та наявна\~описка у\~заповіті,\~є перешкодою\~для видачі\~нотаріусом свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на заповідану\~земельну ділянку. За встановлених судом обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved