Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 березня 2023 року відповідач АТ «Універсал банк» протиправно обмежив доступ позивача до користування його особистими коштами у розмірі 7\~116 грн., оскільки вони були списані з картки [NUMBER] , емітованою на ім`я [PERSON] в Монобанку (роздрібний продукт АТ «Універсал банк»). Списання відбулося за платіжною вимогою №69616682 від 21 березня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. на погашення заборгованості за виконавчим провадженням №69616682 з сумою стягнення за виконавчим листом в розмірі 56\~242,24 грн. (62\~866,47 грн. разом зі стягненням виконавчого збору). Згідно з розпорядженням КМУ від 02 березня 2022 року №198-р «Про забезпечення здійснення розрахунків населення в умовах воєнного стану», ЗУ «Про внесення змін до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків на кошти яких наклали арешт органи державної виконавчої служби, приватні виконавці, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100\~000 грн., а зміни щодо обмежень видаткових операцій до 2 мінімальних заробітних плат були внесені лише 06 травня 2023 року. Звернення до відповідача з вимогою про повернення коштів на рахунок споживача за неакцептованою платіжною операцією були проігноровані. 22 березня 2023 року позивач звертався до поручителя за спірним договором про споживчий кредит, який фігурує у виконавчому листі [PERSON] з метою отримання від неї фінансової допомоги, оскільки списані кошти він планував використати для задоволення базових потреб в умовах війни, що завдало йому душевних страждань. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача звернувся до суду з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 12\~291,99 грн., які складаються з 7\~116 грн. сума неакцептованої платіжної операції, списаної відповідачем надавачем платіжних послуг без законних підстав з рахунку споживача зі спеціальним режимом використання; 2\~675,99 грн. пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 2\~500 грн. відшкодування моральної шкоди. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31 липня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання третьої особи та витребувано у АТ «Універсал Банк» належним чином завірену копію договір-анкету, яка оформлювалась між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» на момент відкриття банківського рахунку фізичної особи, пов`язаного з карткою [NUMBER] , емітованою банком на ім`я [PERSON] . Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи [PERSON] про постановлення окремої ухвали та визнано обов`язкову явку позивача або його представника у судове засідання, яке призначено на 29 жовтня 2024 року. Представник позивача [PERSON] та третя особа [PERSON] сформували в системі «Електронний суд» заяви в яких просили розглядати справу за їх відсутності та підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не представив, лише на вимогу суду надав належним чином завірену копію договір-анкету, яка оформлювалась між [PERSON] та АТ «Універсал Банк», а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 29 жовтня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що 10 серпня 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження №69616682 з виконання виконавчого листа №205/9714/21, виданого 22 лютого 2022 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DNK0G50000004370 від 28 грудня 2007 року в розмірі 54\~490,67 грн., з яких: 32\~733,87 грн. заборгованість за кредитом, 21\~756,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а. с. 8-9). Матеріалами справи підтверджено, що 26 серпня 2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №69616682, якою постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням грошової винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 62\~866,47 грн. (а.с. 10-11). Крім того,\~в матеріалах\~справи наявна\~копія платіжної\~вимоги №69616682\~від 21\~березня 2023\~року приватного\~виконавця виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Русецької\~О.О.\~на суму\~60\~439,74\~грн.,\~направлена АТ\~«Універсал Банк», щодо примусового стягнення за виконавчим листом №205/9714/21 виданого 22 лютого 2022 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на користь юридичної особи з урахуванням витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця (а. с. 12). В матеріалах справи також наявна копія анкети-заяви до договору про надання банківських послуг 14 квітня 2019 року за підписом [PERSON] та Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» (а. с. 101-130). Згідно із ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Частиною 2 статті 1071 ЦК України встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ст. 124 Конституції України всі судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Статтями 1, 5 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна боржника) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Згідно із ст. 59 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження. Відповідно до п. 9.1. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою НБУ №22 від 21 січня 2004 року, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що розміщені на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що розміщені на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця, судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження. Пунктами 9.2., 9.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті передбачено, що банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків. Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт, залежно від наявної суми, накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. Згідно із абз. 5 п. 9.2. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів. Пунктами 9.7., 9.9., 9.10. вищевказаної Інструкції передбачено, якщо на кошти накладено арешт і на рахунку арештована сума коштів менша, ніж та, що зазначена в документі про арешт коштів, то банк не приймає до виконання платіжні доручення клієнта і повертає їх, згідно з пунктом 2.15 глави 2 цієї Інструкції. Кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів. До арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта. Відповідно до п. 9.11. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Банк установлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про зняття арешту з коштів, у порядку, визначеному внутрішніми документами банку. Так, у постанові від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. Стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»». Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Абазац 2 частини 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст.34 цього Закону. З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що рахунок позивача, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника. Більш того, банк, на який нормами ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, виконав постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт і звертати стягнення. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, якщо арешт накладено на рахунок боржника, який є поточним та використовується для зарахування різних надходжень, тому арешт може бути накладений на усі доступні на такому рахунку кошти, відповідно до постанови приватного виконавця, а тому виходячи із аналізу зазначених положень закону в сукупності із встановленими в судовому засіданні обставинами вбачається, що рахунок позивача не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Інших доводів та доказів на обґрунтування своїх позовних вимог ні позивач, ні його представник суду не надали, хоча їх явка судом була визнана обов`язковою у судове засідання, лише подана заява про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи вищезазначене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений, своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 12 291,91 грн., які складаються з 7 116 грн. сума неакцептованої платіжної операції, списаної відповідачем надавачем платіжних послуг без законних підстав з рахунку споживача зі спеціальним режимом використання. Також, оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди із АТ «Універсал Банк» є похідними від позовних вимог про стягнення суми неакцептованої платіжної операції та пені, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Згідно із ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому враховуючи результат розгляду справи, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed