Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

вироком колегії суддів палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року частково задоволено апеляційні скарги потерпілої [PERSON] та представника цивільного відповідача ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' Білинової А.В. Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 17.03.2023 відносно [PERSON] про обвинувачення за ч. 3 ст. 286 КК України в частині призначення покарання та вирішення цивільних позовів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] та ТДВ СК ''Альфа-Гарнт'' скасовано. У частині призначення покарання ухвалено новий вирок, яким [PERSON] призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними зсобами строком на 3 роки. У частині вирішення цивільних позовів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] та ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, призначено новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. У іншій частині вирок суду залишено без змін. 26.03.2024 на розгляд Хорольського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ТДВ СК ''Альфа-Гарант'', керуючи автомобілем, будучи позбавленим посвідчення водія за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та не маючи права керувати транспортними засобами, 03.09.2022 сів за кермо технічно-несправного автомобіля Хюндай Соната д.н.з. [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] Керуючи вказаним автомобілем, [PERSON] рухався по автодорозі ''Ковтуни-Кременчук Лубенського району Полтавської області в сторону м. Кременчука, де, близько 16 год 50 хв, проїжджаючи перехрестя нерівнозначних доріг, сполученням ''Ковтуни-Кременчук'' - ''Хорол-Оржиця' не зупинився на знак «STOP» - проїзд без зупинки заборонено, та в порушення вимог п. 16.11 та п. 2.2 розділу 33 ПДР України проявив неуважність, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі сполученням ''Оржиця-Хорол'' в напрямку м. Хорол, у результаті чого допустив з ним зіткнення. В результаті цієї пригоди пасажири автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, від яких померли. За вказаним фактом проводилося досудове розслідування, де позивач, як батько померлої [PERSON] , був визнаний потерпілим. Указує, що діями відповідача йому заподіяна, перш за все, моральна шкода, оскільки від дій відповідача загинула його рідна людина. Передчасна смерть доньки вплинула на стан його здоров`я. Позивач позбавлений можливості продовжувати нормальне активне громадське життя, порушено його встановлені стосунки з оточенням, що спричиняє для нього негативні наслідки, тому просить стягнути із відповідача [PERSON] , як винуватця ДТП, 3 740 000 грн моральної шкоди, а із ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' 260 000 грн моральної шкоди, як страхової компанії, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП. Крім того, позивач просив стягнути із ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' матеріальну шкоду в рамках страхового ліміту в сумі 58446 грн, з яких 26446 грн - витрати, пов`язані з похованням та встановленям пам`ятника його померлій дочці, а 32 000 грн - вартість пошкодженого в ДТП мобільного телефону марки Apple iPhone 13 ( А2482 ), що належав їй. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надав. Відповідач ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' надав відзив на позов, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги частково, а саме - на суму 5946 грн, як витрати на поховання [PERSON] . Витрати на придбання та встановлення пам`ятника в сумі 20500 грн відповідач не визнав, так як позивачем не надано доказів понесення таких витрат (відсутній акт виконаних робіт, та/або підтвердження фактичного встановлення/спорудження пам`ятника (фото). Крім того, вказав на необхідність розрахунку витрат на спорудження та встановлення пам`ятника відповідно до Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 № 45 ''Про витратина поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання'', чого позивачем зроблено не було. У стягненні витрат на відшкодування пошкодженого мобільного телефону також прохав відмовити, так як позивачем не надано доказів належності цього телефону його покійній дочці, не проведено огляд телефону безпосередньо після ДТП з метою встановлення його стану, а також не проводилася оцінка матеріального збитку у зв`язку з пошкодженням майна, не встановлено вартості зносу пошкодженого майна. У задоволенні моральної шкоди також прохав відмовити, так як позивачем не надано доказів, що позивач є батьком померлої. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові, крім того, просили стягнути із відповідачів понесені по справі судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 9000,00 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказав, що дійсно його діями спричинено моральну шкоду позивачу, але просив зменшити розмір заявленої позивачем моральної шкоди, при цьому вказав, що розмір моральної шкоди, яку він міг би реально сплатити, становить близько 200 000 або 300 000 грн. Представник відповідача ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' Бондар О.П. в судове засідання 04.11.2024 не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримав свою позицію, заявлену у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника - адвоката Бублика О.І., відповідача [PERSON] та його представника - адвоката Швець С.В., дослідивши надані сторонами письмові докази, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, входячи із такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ТДВ СК ''Альфа-Гарант'', керуючи автомобілем, будучи позбавленим посвідчення водія за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та не маючи права керувати транспортними засобами, 03.09.2022 сів за кермо технічно-несправного автомобіля Хюндай Соната д.н.з. [NUMBER] , який перебуває у власності [PERSON] Керуючи вказаним автомобілем, [PERSON] рухався по автодорозі ''Ковтуни-Кременчук Лубенського району Полтавської області в сторону м. Кременчука, де, близько 16 год 50 хв, проїжджаючи перехрестя нерівнозначних доріг, сполученням ''Ковтуни-Кременчук'' - ''Хорол-Оржиця'' не зупинився на знак ''STOP'' - проїзд без зупинки заборонено та в порушення вимог п. 16.11 та п. 2.2 розділу 33 ПДР України проявив неуважність, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі сполученням ''Оржиця-Хорол'' в напрямку м. Хорол, у результаті чого допустив з ним зіткнення. У результаті цієї пригоди пасажири автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, від яких померли. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цим же вироком вирішено долю заявлених цивільних позовів. Цивільний позов [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] , ТДВ Страхової компанії "Альфа-Гарант" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 800 000 грн. Стягнуто з ТДВ Страхова компанія ''Альфа-Гарант'' на користь [PERSON] 45446 грн матеріальної шкоди та 260 000 грн моральної шкоди. Цивільний позов [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] , ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] та ТДВ Страхова компанія ''Альфа-Гарант'' на користь [PERSON] 65721 грн матеріальної шкоди та 800000 грн моральної шкоди, 8000,00 грн витрат на правову допомогу. Цивільний позов [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] , ТДВ Страхової компанії "Альфа-Гарант" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено. Стягнуто із [PERSON] та ТДВ Страхова компанія ''Альфа-Гарант'' на користь [PERSON] 37210 грн матеріальної шкоди та 100000 грн моральної шкоди, 4000,00 грн витрат на правову допомогу. Вироком колегії суддів палати з розгляду кримінальних справи Полтавського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року частково задоволено апеляційні скарги потерпілої [PERSON] та представника цивільного відповідача ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' Білинової А.В. Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 17.03.2023 відносно [PERSON] за ч. 3 ст. 286 КК України в частині призначення покарання та вирішення цивільних позовів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] та ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' скасовано. У частині призначення покарання ухвалено новий вирок, яким [PERSON] призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними зсобами строком на 3 роки. У частині вирішення цивільних позовів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] та ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. У іншій частині вирок суду залишено без змін. Вирок Полтавського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року набрав законної сили 26 лютого 2024 року. Отже, в контексті ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені вироком Полтавського апеляційного суду щодо винності [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 03.09.2022, приймаються судом як встановлений факт, що не підлягає доказуванню і покладаються судом в основу вказаного рішення. Як встановлено судом, відповідач - ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' позовні вимоги в частині стягнення витрат на поховання [PERSON] в сумі 5946 грн, що підтверджуються відповідним касовим чеком, виданим ФОП « [PERSON] » / а.с.7/, визнає. Визнання відповідачем ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' у цій частині позову не протирічить приписам чинного на час виникнення спірних правовідносин закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, виходячи із вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України, у зв`язку із визнанням стороною вищевказаної частини позовних вимог, вважає необхідним цю позовну вимогу задовольнити. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] до ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' про стягнення 20500 грн матеріальної шкоди, пов`язаної із встановленням пам`ятника, суд вважає необхідним зазначити таке. Як установлено судом, і це не заперечується сторонами по справі, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 03.09.2022 цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] знаходилася під захистом страхової компанії ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' згідно чинного страхового поліса № 207986102 від 02.02.2022, дія якого за умови настання страхового випадку поширювалася на водія [PERSON] / а.с. 25/. Ліміт страхового відшкодування за цим полісом становив 260 000 грн на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, 130 000 грн - за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи 2600 грн. Матеріали справи не містять відомостей, що відповідачем ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' було виплачено позивачу [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальних витрат та моральної шкоди, пов`язаних із похованням загиблої в ДТП [PERSON] . Як установлено судом, позивач [PERSON] на підтвердження понесених витрат надав накладну № 301 від 11.11.2022, видану ФОП '' [PERSON] '', згідно з якою послуги із встановлення пам`ятника коштують 20500 грн, з яких: вартість пам`ятника - 16 000 грн., встановлення його на кладовищі - 1500 грн, послуги перевезення та доставки (відстань 90 км) - 3000 грн. Суд приймає як належний та допустимий доказ, що підтверджує понесення позивачем витрат на спорудження пам`ятника накладну № 301 від 11.11.2022, видану ФОП '' [PERSON] '' з таких підстав. Видаткова накладна - це первинний документ, який видається постачальником та підтверджує передачу товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) покупцю. Вона містить усю необхідну інформацію для обліку операції, включаючи назву та кількість поставленого товару, ціну, місце постачання та дату операції. Видаткова накладна використовується для обліку руху матеріальних цінностей стороннім організаціям, а також усередині підприємства та їх відпуску господарствам свого підприємства, розташованим за межами його території. Відповідно до п. 15 ст. 3 Закону про РРО СГ, які здійснюють розрахункові операції за готівку та/або в безготівку (із застосуванням ЕПЗ, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) зобов`язані надавати в паперовій та/або електронній формі покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший розрахунковий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця. Це необхідно для виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ (далі - Закон № 1023), що був чинним станом на 11.11.2022. Згідно із свідоцтвом платника єдиного податку Серії [NUMBER] [PERSON] є платником єдиного податку, ставка єдиного податку 20 відсотків, 2 група / а.с. 8/. Вид господарської діяльності: 93.03.0 Організація поховань та надання пов`язаних з ними послуг. 52 Роздрібна торгівля; ремонт побутових виробів та предметів особистого вжитку. Кожен із цих видів послуг станом на 11.11.2022 не передбачав отримання відповідної ліцензії, а отже, і обов`язкового застосування РРО. Тобто, видаткова накладна є первинним документом, який фіксує факт отримання/передачі ТМЦ. Якщо ж суб`єктам господарювання дозволено не застосовувати РРО та ПРРО, то вони можуть видавати покупцям видаткову накладну, яка буде засвідчувати передачу права власності на товар. Указана видаткова накладна підтверджує факт сплати позивачем на користь ФОП грошових коштів за зазначені у ній послуги, а тому ці суми коштів підлягають стягненню із ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' на користь позивача в силу положень п. 27.4 ст. 27 Закону України ''Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів''. Суд не погоджується із твердженням представника ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' про необхідність розрахунку витрат на спорудження та встановлення пам`ятника відповідно до Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 03.10.2008 № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання», так як вказана постанова є застарілою, передбачає витрати на поховання і пов`язані з ними роботами станом на 2008 рік. Розмір витрат, заявлений позивачем, не перевищує 12 мінімальних заробітних плат, що встановлений на день настання страхового випадку, указаний розмір затрат не є завищеним, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] до ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' про стягнення 260 000 грн моральної шкоди у зв`язку зі смертю своєї дочки, суд вважає необхідним зазначити таке. Судом установлено, і це не заперечується сторонами по справі, що померла [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), була донькою позивача [PERSON] , що підтверджується вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2023, відповідно до якого [PERSON] мав статус потерпілого у кримінальному провадженні саме як батько померлої [PERSON] . Згідно з п. 27.3. ст. 27 Закону України ''Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'' від 01 липня 2004 року № 1961-IV, крім іншого, передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, батькам (усиновлювачам). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі на день ДТП, тобто станом на 03.09.2022, становив 6500 грн, що визначено ст. 8 Закону України ''Про державний бюджет на 2022 рік'' від 2 грудня 2021 року № 1928-IX. Отже, із відповідача ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню моральна шкода в сумі 6500 х 12 = 78 000 грн. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] до ТДВ СК ''Альфа-Гарант'' про стягнення 32000 грн вартості мобільного телефону, що був пошкоджений під час ДТП, суд вважає необхідним зазначити таке. Згідно із ст. 22 Закону України ''Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'' від 01 липня 2004 року № 1961-IV, при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, передбачено, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна, з урахуванням зносу, здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного, відповідно до законодавства, податку на додану вартість. На обгрунтування вказаних позовних вимог позивач [PERSON] посилається на ту обставину, що його померлій дочці належав мобільний телефон марки Apple iPhone 13 ( А2482 ), вартість якого становить 32000 грн і який був пошкоджений в результаті ДТП, у якому загинула остання. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів того, що цей телефон дійсно належав померлій [PERSON] . У матеріалах справи немає будь-яких доказів, на підставі яких суд міг би зробити висновок, що цей телефон належав на праві власниці дочці позивача. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що зазначений позивачем мобільний телефон є непридатним для відновлювального ремонту чи такий ремонт є недоцільним. У матеріалах справи немає доказів на підтвердження вартості вказаного мобільного телефону та його відновлювального ремонту. Указані обставини унеможливлюють задоволення позову в цій частині. Вирішуючи спір у частині стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] ( батька загиблої в ДТП [PERSON] ) моральної шкоди в сумі 3 740 000 грн, суд вважає необхідним зазначити таке. Судом установлено, і це не заперечується сторонами по справі, що померла [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), була дочкою позивача [PERSON] , що підтверджується вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2023, відповідно до якого [PERSON] мав статус потерпілого в кримінальному провадженні саме як батько померлої [PERSON] . Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Зі змісту ч. 2 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. З пояснень, наданих у судовому засіданні позивачем [PERSON] та його представником Бубликом О.І ,, судом встановлено, що позивач зазнав великої моральної шкоди, яка полягає у тому, що позивач постійно відчуває душевні страждання тому, що загинула його близька людина, яка була йому рідною дочкою. Після її загибелі він постійно перебуває в стані великого горя, не спить вночі, плаче, приймає заспокійливі ліки, але навіть вони не можуть полегшити його душевних страждань, знов і знов переживає трагічну звістку про загибель рідної людини, має постійний пригнічений стан. Суд констатує, що факт втрати рідної дочки за трагічних обставин безумовно мав спричинити глибокі моральні страждання позивача, тому суд погоджується з поясненнями останнього, які описують ці моральні страждання, вважає їх такими, що безсумнівно мають місце, а тому, виходячи із встановлених обставин, вважає необхідним стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн, яка на переконання суду буде достаньою та співмірною завданій відповідачем позивачу моральній шкоді. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Водночас, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 125 КПК). Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України ''Про судовий збір'' від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 10.07.2018 у справі № 713/1275/16-к, судом установлено, що згідно з пунктом 6 частини 5 Закону України ''Про судовий збір'' позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у позовній заяві прохав суд стягнути із відповідачів понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги адвоката Бублика О.І. Розмір цих витрат заявлено в сумі 9000,00 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження надання позивачу професійної правничої допомоги адвокатом Бубликом О.І. надано до матеріалів справи: копію ордеру серії ВІ № 112575, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2470, витяг з договору від 18.10.2022 про надання правової допомоги (юридичних та правових послуг), акт виконаних робіт від 17.11.2021 з описом наданих послуг на загальну суму 13000,00 грн та сплачених на суму 7000,00 грн; акт виконаних робіт від 07.10.2024 на загальну суму 5000,00 грн; копію квитанції № 3/24 про оплату послуг (гонорару) адвоката на суму 2000,00 грн. Суд, з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складність справи, обсяг документів, наданих позивачем до суду (матеріалів позовної заяви), участь представника позивача в судових засідання під час розгляду справи у суді, відсутність клопотання сторони відповідачів про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи надані письмові докази понесення таких витрат позивачем, факт отримання яких не заперечується сторонами, приходить до висновку, що заявлена сума вказаних витрат, що становить 9000,00 грн є обгрунтованою, доведеною та такою, що відповідає обсягу послуг, наданих адвокатом у цій справі. Ураховуючий, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню із відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді правової допомоги адвоката, які з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог - 26,74 % із відповідача [PERSON] та 32,80% із відповідача ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант", становлять відповідно 2406,60 грн та 2952,00 грн.

Outcome: partial