Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Яницька Марія Валентинівна, звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - визнати громадянина України [PERSON] [INFO] , батьком дитини [PERSON] [INFO] ; - внести зміни до актового запису № 2545 про народження [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 08.09.2017, виключивши відомості про батька « [PERSON] », зазначивши батьком дитини громадянина України [PERSON] [INFO] ; - внести зміни до актового запису № 2545 про народження [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 08.09.2017, а саме в графі відомості про дитину: прізвище, власне ім`я, по батькові - « [PERSON] » змінити на « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що восени 2016 року він познайомився з [PERSON] , яка перебувала з 2015 року у шлюбі з [PERSON] , однак фактично шлюбних стосунків вони не підтримували. З часу знайомства у них були неодноразові стосунки інтимного характеру. Згодом спілкування перервалось. В 2017 році [PERSON] почав зустрічатися з іншою жінкою, з якою перебував в стосунках, проживав разом з нею у м.Новоград-Волинський Житомирської області. В лютому 2024 року він повернувся проживати в Житомир. Згодом від своєї рідної сестри [PERSON] , дізнався, що вона бачила в Житомирі [PERSON] з хлопчиком, який дуже схожий на [PERSON] . На початку квітня 2024 року позивач зустрівся з [PERSON] і дізнався, що дійсно [PERSON] , 2017 року народження, це його рідний син. У зв`язку з тим, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, позивач вважає за необхідне визнати батьківство в судовому порядку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2024 року у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 20 вересня 2024 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, у вищевказаній цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 25 жовтня 2024 року позивач та інші учасники справи не з`явились. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яницька М.В. подала до суду заяву, відповідно до змісту якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимого підтримує та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву, відповідно до змісту якої розгляд справи просить провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялись на адресу відповідача за останнім відомим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позов, а також відсутність заперечень представника позивача та позивача щодо ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який розірвано на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21 вересня 2017 року у справі №296/4985/17. Вказане рішення набрало чинності 31 жовтня 2017 року. Згідно наявних в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00044452461 від 09 квітня 2024 року, [INFO] народився [PERSON] та його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України (дитина народжена у подружжя). Згідно копії свідоцтва про шлюб від 27.11.2021 серії [NUMBER] , 27 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, та [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. 18 листопада 2022 року рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/9704/21 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Вказане рішення набрало чинності 19 грудня 2022 року. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, cуд зазначає наступне. Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень статті 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Cправи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно положень статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п.2.13.1 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження медико-генетичного центру «МамаПапа» №44638 від 19.09.2024, вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , складає величину не менш ніж 99,99%. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги наявний в матеріалах справи висновок молекулярно - генетичної експертизи №44638, який є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, та відповідно до якого ймовірність батьківства позивача щодо дитини становить 99,99%, суд вважає доведеним батьківство [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved