Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

В вересні 2024 року на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи тим, що відповідно до паспортних даних її прізвище, ім`я, по батькові - [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце народження село Медвин Богуславського району Київської області. Даний факт підтверджується паспортом гр-на України [NUMBER] , виданим Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області 10 лютого 2009 року. Її дошлюбне прізвище було [PERSON] , даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.03.1974 року сільською радою села Медвин Богуславського району Київської області. 24 травня 1986 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб і після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області на підставі актового запису №13. Хоче звернути увагу суду, що даний документ оформлено на російській мові і прізвище викладено « [PERSON] ». 11 березня 1983 року вона розпочала свою трудову діяльність і на її ім`я була заповнена трудова книжка серії [NUMBER] . При оформленні трудової книжки зазначено прізвище « [PERSON] ». Однак в подальшому після укладення шлюбу прізвище змінено на « [PERSON] », про що в трудовій книжці зроблено застереження: «змінено прізвище на [PERSON] згідно свідоцтва про заключення шлюбу [NUMBER] від 24.05.1986 року, вид. Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області.» Таким чином, в трудовій книжці її прізвище викладено не вірно, а саме „ [PERSON] замість « [PERSON] ». Таке виправлення було здійснено під час її роботи на тимчасовій посаді секретаря-машиністки СПТУ №71 в Львівській області. При зверненні в управління ПФУ у Київській області із заявою про оформлення документів для отримання пенсії, їй було відмовлено щодо прийняття трудової книжки по причині того, що в даній трудовій книжці її прізвище викладене невірно. Тому у неї виникла необхідність звернутись в суд для встановлення факту належності правовстановлюючого документу (трудової книжки). Даний факт має юридичне значення для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для отримання пенсії за віком у розмірі, відповідно до трудового стажу, частина якого не зарахована, у зв`язку із заповненням прізвища невірно. При цьому усі інші необхідні атрибути, а саме інформація на підставі чого робилися записи у трудовій книжці, дати звільнення та працевлаштування, підписи керівництва, печатки, у трудовій книжці наявні. Просила суд встановити факт належності їй - [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , трудової книжки серії [NUMBER] , оформленої 11 березня 1983 року на ім`я « [PERSON] », в якій прізвище « [PERSON] » не співпадає з прізвищем, викладеним в її паспорті « [PERSON] » ( а. с. 1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2024 ( а. с. 16-17 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ). Ухвалою судді від 03 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання на 04 листопада 2024 року ( а. с. 21 ). В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, 04.11.2024\~ за вх. № 57510 судом отримано від представника [PERSON] клопотання, в якому просив справу за заявою [PERSON] про встановлення факту належності трудової книжки, яка призначена на 10 годину 00 хвилин 04.11.2024 розглядати без присутності заявника та її представника. Заяву підтримує в повному обсязі і просить її задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а. с. 26 ). Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення ( а. с. 24 ). З даного поштового повідомлення вбачається, що ухвалу судді від 03.10.2024, заяву з додатками та судову повістку отримано 15.10.2024 про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 04.11.2024. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Неявка учасника справи, який належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання і від якого не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, не перешкоджає його розгляду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, у відповідності до вищезазначеної норми, фіксування\~ судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом\~ народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Як вбачається з паспортних даних заявник, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 4 на звороті ). Тому, дана справа з урахуванням положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. З наявної\~ в матеріалах справи копії паспорта, останній виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] ( а. с. 4 ). З трудової книжки вбачається, що остання була заповнена на прізвище [PERSON] , [INFO] , змінено на [PERSON] , згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 24.05.1986 року вид. Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області ( а. с. 7-10 ). Додано до матеріалів справи відповідне свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 24.05.1986 року вид. Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області ( а. с. 12 ). Згідно свідоцтва про народження заявника, [PERSON] народилася [INFO] в селищі Медвин Богуславського району Київської області, свідоцтво серії [NUMBER] ( а. с. 11 ). Додано диплом спеціаліста [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , диплом [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] ( а. с. 13-15 ). Встановлено, що під час розгляду та вивчення поданих заявником документів до заінтересованої особи для призначення пенсійних виплат, останній було відмовлено, мотивуючи тим, що на титульній сторінці в трудовій книжці заявника вказано прізвище « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним заявниці « [PERSON] » ( а. с. 6 ). Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник\~ [PERSON] просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 11 березня 1983 року на ім`я [PERSON] . Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до чинного законодавства України, встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі (трудовій книжці) не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, здійснюються у судовому порядку. Згідно ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Відповідно до п.п. 2.11-2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р., за № 110, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Отже, з наявних матеріалів справи вбачається, що дійсно при внесенні змін у прізвище заявника після укладення останньою шлюбу, прізвище було вказано як « [PERSON] » ( а. с. 7), тобто, здійснено працівником перевід з російської мови на українську, так як свідоцтво про укладення шлюбу складено російською мовою « [PERSON] » ( а. с. 12 ). Відповідно до паспортних даних, прізвище заявника, ім`я, по батькові - [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце народження село Медвин Богуславського району Київської області ( а. с. 4 ), картка фізичної особи - платна податків видана на ім`я [PERSON] ( а. с. 5 ). Тому, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд достовірно встановив факт належності трудової книжки саме заявниці [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту належності трудової книжки необхідно для призначення та отримання пенсії у встановленому законом порядку. Основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії за віком являється трудова книжка. Без встановлення факту належності трудової книжки заявнику, вона позбавлена соціальної гарантії наданої державою, а саме на призначення та отримання пенсії за віком. З наведених вище обставин, враховуючи, що заявник позбавлений можливості самостійно звернутися для внесення виправлень, тобто, в інший спосіб вона позбавлена можливості захистити своє право, тому необхідно дійти висновку про наявність підстав для захисту її прав у судовому порядку. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці та належне її оформлення, та при цьому не може бути підставою для виключення певних періодів її роботи з трудового стажу, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації установи не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань перерахунку пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з урахуванням зазначено, суд приходить до висновку, що знайшло своє підтвердження того факту, що саме [PERSON] , [INFO] , належить трудова книжки серії [NUMBER] , яка видана 11 березня 1983 року. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка дали підстави для висновку, що вимоги заявниці знайшли своє підтвердження в тому, що при заповненні трудової книжки, зміні прізвища заявника у зв`язку з укладенням шлюбу, дійсно було допущено помилку в прізвищі останньої ( переклад з російської мови ), тому, з метою захисту її особистих прав, суд встановив факт належності трудової книжки, що в свою чергу надасть можливість заявниці реалізувати своє право на соціальну захищеність зі сторони держави Україна у вигляді призначення пенсії при виповненні відповідного віку. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що встановлення факту\~ належності правовстановлюючого документу,\~ який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить\~ виникнення особистих прав заявника, а чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право\~ та встановлення\~ його\~ іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved