Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

До суду із позовом звернулось Товариство з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказали, що 12.01.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 199691200112 щодо кредитування, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» надали відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 5000 грн., кредит надається строком 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 36855 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31855 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 36855 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 3028 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без їх участі, позов підтримують у повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.01.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 199691200112 щодо кредитування, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» надали відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 5000 грн., кредит надається строком 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (а.с. 7-11). Таким чином, відповідач уклав кредитний договір № 199691200112 від 12.01.2020 р. з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» та на підставі\~довідки (долучено до позовної заяви) відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн. (а.с.6). Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого сума боргу становить 36855 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31855 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 13-15). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданих представником позивача суду доказів вбачається, що відповідач згідно укладеного Кредитного договору\~№ 199691200112 від 12.01.2020 р. отримав від ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс Груп» кредит в сумі 5 000 грн. Розмір заборгованості по кредиту підтверджено позивачем довідкою про перерахування коштів. За вказаних обставин, на переконання суду вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту підлягають до задоволення. Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 12.01.2020 р. по 11.02.2020 р. (30 днів). Починаючи з 12.02.2020 р. позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. Пунктом 1.2 Договору кредиту\~№ 199691200112 від 12.01.2020 р. передбачено, що максимальний строк (кількість календарних днів) користування кредитом становить 30 календарних днів. При цьому суд враховує, що\~ Кредитним Договором № 199691200112 від 12.01.2020 р. розмір відсотків до цього договору встановлено в сумі 1,70 % за один календарний день, що становить 85 грн. за день (5000 х 1,70/100) та загалом складає 2550 грн. (85х30), а тому в цьому розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом. В порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів. Отже, позивачем нараховувалися проценти після закінчення строку дії Кредитного Договору № 199691200112 від 12.01.2020 р. Також Велика\~палата Верховного\~суду у\~постанові від\~23.10.2019\~року,\~за результатами\~розгляду справи\~№ 723/304/16-ц\~прийшла до\~такого висновку: стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтується на нормах матеріального права. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором надання позики № 199691200112 від 12.01.2020 р. у розмірі\~7550 грн., оскільки заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн., заборгованість за відсотками становить 2550 грн. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Позов задоволено на 20,5 % (7550 грн. х 100% / 36855 грн.). Відповідно до\~ст.141 ч.1 ЦПК України , враховуючи, що позов задоволено на 20,5%, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 620 гривень 74 копійки (3028 х 20,5/100). Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Згідно до ст.133 ч.3 п.1 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем до суду надані докази понесених стороною позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Комаровського Д.В. у сумі 4000 гривень. Зокрема, суду надано: Договір № 22/07/24 про надання правничої (правової) допомоги від 22.07.2024 року, Додаткова угода № 9 до Договору № 22/07/24 про надання правничої (правової) допомоги від 24.07.2024 року, прибутковий касовий ордер № 7 від 24.07.2024 року (а.с. 12, 16-18). Проаналізувавши зроблений адвокатом розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики з розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог та їх розмір має складати 3000 грн., що відповідає вимогам ст.141 ч.ч.2, 3 ЦПК України.

Outcome: partial