Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

21.03.2024 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною 24.05.2021, зареєстрований у реєстрі № 53828 щодо стягнення і [PERSON] на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 490966424 від 17.02.2017, укладеним між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», у розмірі 35 078, 93 грн. за період з 21.12.2020 по 17.05.2021 включно, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не виконав вимоги Закону України "Про нотаріат" та вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зокрема, виконавчий напис було здійснено на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально, сума заборгованості не була безспірною, письмову вимогу банку про усунення порушення виконання зобов`язання вона не отримувала Тому, у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису, вона змушена звернутись до суду. 25.03.2024 року Баранівським районним судом Житомирської області було винесено ухвалу про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. 24.05.2021, зареєстрованого у реєстрі № 53828. В судове засідання позивач не з`явився, просив справу слухати у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали письмовий відзив, розгляд справи просили проводити без представника відповідача, у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Враховуючи зазначене, суд ухвалив проводити розгляд справ без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. 29.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. відкрито виконавче провадження № 66323072 про стягнення зі [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 30 928,93 грн. (а.с.17). Також, 29.07.2021 приватним виконавцем Клименюком А.М. було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та про арешт коштів боржника (а.с.18). 29.07.2021 приватним виконавцем Клименюком А.М. було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.19). Окрім цього, 29.07.2021 приватним виконавцем Клименюком А.М. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 20). Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 53828, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. 24.05.2021 (а.с.14) про стягнення заборгованості в розмірі 30 928,93 грн зі [PERSON] на підставі кредитного договору № 490966424 від 17.02.2017, укладеного між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Наказом Міністерства юстиції України №3897/5 від 01.11.2021 року нотаріальна діяльність [PERSON] припинена з 01.11.2021 (а.с.24). Порядок вчинення нотаріальних дій встановлюється Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України). Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України Про нотаріат). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в главою 14 Закону України Про нотаріат та главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Так, відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пп.3.1., 3.2. п.п. 3.1 п.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно розділу 2 Переліку для стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин, стягувач для одержання виконавчого напису повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору та засвідчену ним виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно з позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З долученого до позову анкети-заяви вбачається, що кредитний договір № 490966424 від 17 лютого 2017 року, укладений між [PERSON] з АТ "Альфа-Банк" не був нотаріально посвідчений, що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користьпозивача витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У розумінні положень частини п`ятоїстатті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). На підтвердження суми витрат на правничу допомогу, здійснених позивачем, адвокатом Ковальчук Р.М. надано договір про надання професійної правничої допомоги №03-03/2024 від 03.03.2024 та акт №09-03/24 від 09.03.2024 прийому - передачі наданих послуг відповідно до вище зазначеного договору на суму 4005,00 грн, звіт щодо виконання робіт згідно з договором про надання правничої допомоги. Згідно зазначеного акту вартість послуг з надання правничої допомоги позивачу становить 4005,00, яка складається з підготовки та написання позовної заяви - 3450,00 грн та підготовки та написання заяви про забезпечення позову -555,00 грн. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, звіт щодо виконання робіт згідно з договором про надання правничої допомоги та акту прийому-передачі наданих послуг, враховуючи підготовку та написання позовної заяви - 3450,00 грн та підготовки та написання заяви про забезпечення позову -555,00 грн, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 4005,00 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Оскільки розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, не є завищеним щодо іншої сторони спору та є належним чином обґрунтованим, доводи відповідача про відсутність належних та допустимих доказів оплати правничої допомоги спростовуються матеріалами справи. В зв`язку з вищевикладеним вимоги про стягнення витрати на правничу допомогу є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, на підставі ч.ч. 1, 2 ст.141ЦПК України з відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в сумі 5821, 80 грн. у т.ч. 1816, 80 грн судового збору та 4005,00 грн на правову допомогу адвоката. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved