Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

17 червня 2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] вказує, що 10.07.2012 року вона уклала з [PERSON] шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 85. Від спільного подружнього життя вони дітей не мають. Позивачка зазначає, що з часом вони почали віддалятися один від одного. Причиною розірвання офіційних шлюбних відносин вважає відсутність довіри, підтримки та участі у спільному господарюванні. Також посилається на зловживання відповідачем спиртних напоїв, після надмірного вжиття яких останній принижує її, як жінку. Вказує, що фактично шлюбні відносини між відповідачем закінчились вже досить давно. Вказує, що відповідач не проти розірвання шлюбних відносин, проте заперечує підписувати будь-які заяви через певні внутрішні переконання. Вирішити питання розірвання шлюбу у відділі ДРАЦСу, позитивного результату не мало. Позивачка вказує,\~що шлюб\~з відповідачем\~носить лише\~формальний характер,\~оскільки особисті\~відносини між\~ними давно\~закінчилися.\~Та позивач переконаний, що подальше спільне життя, збереження шлюбу, примирення між сторонами неможливе, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 85. Ухвалою\~ Міжгірського районного суду Закарпатської області від 19.06.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] в ухвалі суду запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 08.07.2024 відповідачем\~ [PERSON] подано до суду відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги [PERSON] \~він не визнає та вважає, що не відповідають дійсності викладені у позові обґрунтування тих обставин, що розірвання шлюбу відповідає волевиявленню сторін, оскільки він не погоджується розірвати шлюб та просить відмовити у задоволенні позову (а.с.17-18). 26.07.2024 відповідачем подано до суду письмове клопотання про надання строку на примирення у зв`язку з тим, що він має намір і бажання зберегти сім`ю (а.с.21-22). Ухвалою Міжгірського районного суду\~ Закарпатської області від 01.08.2024 року\~провадження у справі зупинено та надано подружжю строк для примирення у два місяці, терміном до 01 жовтня 2024 року (а.с.23-24). 01.10.2024 року позивачкою [PERSON] подано до суду заяву, в якій просить провести судовий розгляд без її участі, термін для примирення просить не надавати та вказує, що після подачі позову до суду жодного разу з відповідачем вони не спілкувалися. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити за наведеними у позові обгрунтуваннями. (а.с.30). Ухвалою Міжгірського районного суду\~ Закарпатської області від 07.10.2024 року\~провадження у справі поновлено, продовжено судове провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.31). Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повно та всебічно дослідивши надані позивачем докази, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, ознайомившись з відзивом відповідача з обґрунтуваннями заперечень проти позову, оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10 липня 2012 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 85, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , який є в матеріалах даної справи. Від спільного подружнього життя, сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин. Відповідач проти розірвання шлюбу безпосередньо в органах ДРАЦСу заперечує, тому позивачка вимушена звернутися з позовом до суду. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи № 302/829/24, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, обґрунтування заперечень відповідача [PERSON] проти позову, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, та крім того наданий судом строк для примирення позитивних результатів не мав, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved