Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Ухвалою Верховного суду від 30.11.2023 р. справу за позовом [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Академіка Палладіна 18/30" про визнання недійсним рішення загальних зборів в частині передано для подальшого розгляду до Святошинського районного суду м. Києва. 08.01.2024 р., здійснено автомаьтзований розподіл судової справи, визначено головуючого суддю Бабич Н.Д., 09.01.2024 р. справа передана головуючому. [PERSON] звертаючись до суду із позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академіка Палладіна 18/30» просила визнати недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академіка Палладіна 18/30», розташованого за адресою: 03142, м. Київ, пр. Академіка Палладіна, будинок 18/30 від 21.04.2019, яке оформлено протоколом від 05.05.2019, в частині затвердження кошторису витрат на утримання та обслуговування паркінгу в сумі 230 272,50 грн. на місяць та 2 763 270,00 грн за рік, та затвердження щомісячного внеску на утримання та обслуговування паркінгу у сумі 450,00 грн. за одне машиномісце за місяць та 33 300,00 грн. за місяць за 74 паркомісць. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.04.2019 відповідачем були проведені загальні збори, проте позивача, як власника машиномісць № [NUMBER] та [ADDRESS] , не було повідомлено ані про проведення установчих зборів 02.06.2016, ані загальних зборів 21.04.2019. Позивач стверджує, що під час проведення загальних зборів співвласників 21.04.2019р. було порушено її права на управління ОСББ, передбачені ст.6 та ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» та було порушено її права на розпорядження своїм майном та посилається на ч.7 ст.319 ЦК України. Ухвалою суду від 11.01.2024 р. прийнято справу до провадження та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 13.06.2024 р. у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, розглянувши справу, вислухавши доводи та заперечення учасників процесу, всебічно проаналізувавши та оцінивши обставини справи в їх сукупності, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Напівпідземний автопаркінг житлового будинку [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію, згідно з актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 26.06.2006, затвердженого розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 06.03.2007 №429. Позивачка є власником машиномісць № [NUMBER] , [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за № ББ-2021 №116 від 22.06.2021р. 02.06.2016 були проведені установчі збори співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , якими прийнято рішення створити Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академіка Палладіна 18/30». 10.08.2016 проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академіка Палладіна 18/30», запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №10721020000034778, код ЄДРПОУ 40735670. 21 квітня 2019 року відбулись загальні збори ОСББ «Академіка Палладіна 18/30», оформлені протоколом від 05 травня 2019 року, на яких були прийняті наступні рішення: - з 30 червня 2019 року відмовитись повністю від послуг утримання та обслуговування багатоквартирного будинку та прибудинкової території від КП «Житло-Сервіс», питання 3 порядку денного; - з 30 червня 2019 року передати багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , у самостійне управління та обслуговування, створеному цьому будинку ОСББ «Академіка Палладіна 18/30», питання 4 порядку денного; - затвердити кошторис на утримання будинку та прибудинкової території на рік в сумі 2 763 270 грн 00 коп. У тому числі: житлове приміщення 22 862,60 кв. м - 2 057 634 грн 00 коп.; нежитлові приміщення 1 700,20 кв. м - 306 036 грн 00 коп.; паркінг 74 паркомісця - 399 600 грн 00 коп., питання 5 порядку денного; - затвердити щомісячний внесок на утримання будинку та прибудинкової території у житлових приміщеннях у розмірі 7 грн 50 коп. за 1 кв. м.; у нежитлових приміщеннях 15 грн. 00 коп за 1 кв. м.; на утримання паркінгу у розмірі 450 грн. 00 коп. за одне машиномісце, питання 6 порядку денного. 01.07.2019 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Академіка Палладіна 18/30» та Комунальним підприємством з експлуатації та ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» підписано акт приймання-передачі на баланс житлового будинку з підземним автопаркінгом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. З дня державної реєстрації ОСББ «Академіка Палладіна 18/30» здійснювало свою діяльність на підставі Статуту, затвердженого установчими зборами, протокол № 1 від 02 червня 2016 року. У відповідності до п.1 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академіка Палладіна 18/30», об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Зі змісту статей 15, 16 ЦК України випливає, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством). Відсутність (недоведеність) будь-якої із зазначених умов унеможливлює задоволення позову. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об`єднання (об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку) створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Статтею 6 цього Закону передбачено, що об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання (стаття 10 цього Закону). Частиною другою статті 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно зі статтею 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII. Згідно з визначенням термінів, що наведено у частині першій статті 1 цього Закону: багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (пункт 1); співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку (пункт 5); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6); допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення (пункт 2). частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. З аналізу наведеного слідує, що спільним у вказаних термінах є термін «приміщення». Частина друга Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, визначає поняття "приміщення" - це частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу, а "вбудовані приміщення" - це приміщення, що є частиною внутрішнього об`єму будівлі. Тобто, основним елементом приміщення є наявність облаштованих конструкцій з можливістю входу і виходу. Згідно з визначенням, наведеним у додатку Б ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів": машино-місце - площа, необхідна для встановлення автомобіля, що складається з площі горизонтальної проекції нерухомого екіпажу з додаванням розривів наближення до сусідніх екіпажів або будь-яких перешкод. машино-місце - площа, необхідна для встановлення одного автомобіля, що складається з площі горизонтальної проекції нерухомого екіпажа з додаванням розривів наближення (зон безпеки) до сусідніх екіпажів або будь-яких перешкод; паркінг (англ. parking Зі змісту наведених визначень машиномісце (паркомісце) не є приміщенням (як допоміжним, так і нежитловим) в розумінні наведених приписів закону, а набуття права власності лише на машиномісце в паркінку, балансоутримувачем якого є об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, автоматично не зараховує такого власника до співвласників багатоквартирного будинку. Матеріалами справи встановлено, а також і сама позивачка зазначала, що не є власником квартири та/або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, тобто не є співвласником багатоквартирного будинку, відповідно не є членом ОСББ. Обставин того, що власниками паркомісць у напівпідземному паркінгу, що розташований за адресою [ADDRESS] , були прийняті рішення увійти до складу ОСББ для участі в управлінні такою юридичною особою та їх було прийнято до складу ОСББ матеріали справи не містять та судом не встановлено. Відповідно у фізичної особи - власника паркомісця в напівпідземному паркінгу багатоквартирного будинку, яка Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не віднесена до співвласників багатоквартирного будинку, та за власною ініціативою не увійшла до ОСББ, відсутнє право брати участь в управлінні об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку та на оскарження рішень загальних зборів ОСББ. Разом з тим, саме з наявністю у фізичної особи право брати участь в управлінні об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку пов`язується можливість оскарження нею рішень загальних зборів об`єднання. Позивач стверджує, що під час проведення загальних зборів співвласників 21.04.2019 р. було порушено її право на управління ОСББ, передбачені ст.6 та ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків». Дана справа розглядалася Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (Постанова від 09 листопада 2023 року у справі № 910/18499/21) та попередні рішення Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2022, постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2023, та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у даній справі № 910/18499/21 скасовані. При розгляді даної справи Верховним судом в складі Касаційного господарського суду зроблено правові висновки щодо можливості фізичної особи - власника паркомісця в напівпідземному паркінгу багатоквартирного будинку, яка Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не віднесена до співвласників багатоквартирного будинку, та за власною ініціативою не увійшла до ОСББ, відсутнє право брати участь в управлінні об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку та на оскарження рішень загальних зборів ОСББ (Постанова від 09 листопада 2023 року у справі № 910/18499/21). Позивач не є власником квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку [ADDRESS] , тобто не є співвласником багатоквартирного будинку, відповідно не є учасником ОСББ та не може приймати участь в управлінні юридичною особою. Предметом спору є матеріально-правова вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів від21.04.2019 року об`єднання багатоквартирного будинку, оформленого протоколом ОСББ «Академіка Палладіна 18/30». Матеріально-правовою підставою позову визначено статті 6, 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюване рішення загальних зборів ОСББ були проведені з порушенням процедури їх скликання, а тому підлягають визнанню недійсними. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Власники паркомісць у напівпідземному паркінгу ОСББ «Академіка Палладіна 18/30» не входять до складу ОСББ та не наділені правом участі в управлінні справами юридичною особою. Таким чином, враховуючи, що машиномісця у напівпідземному паркінгу, не є ні квартирою, ні нежитловим приміщенням та зважаючи на це у Об`єднання не виникає обов"язок запрошувати на збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] » власників машиномісць. Власники машино-місць (гаражних боксів) не є співвласниками житлового будинку, а тому їх голоси не враховуються під час проведень загальних зборів співвласників житлового будинку. Отже, враховуючи вищезазначені правові висновки Верховного суду у цій справі, які зроблені при розгляді даної справи щодо можливості фізичної особи - власника паркомісця в напівпідземному паркінгу багатоквартирного будинку, яка Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не віднесена до співвласників багатоквартирного будинку, та за власною ініціативою не увійшла до ОСББ, відсутнє право брати участь в управлінні об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку та на оскарження рішень загальних зборів ОСББ, у даній справі спірні рішення про затвердження кошторису підземного паркінгу в сумі витрат, а також внесків на утримання підземного паркінгу мали прийматися шляхом голосування саме співвласників ОСББ «Академіка Палладіна 18/30», у порядку, передбаченому ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутом ОСББ «Академіка Палладіна 18/30». Згідно з частиною п`ятою статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Таким чином, досліджуючи подані у справі докази, та враховуючи норми ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ «Академіка Палладіна 18/30», правові висновки Верховного суду викладені у Постанові від 09 листопада 2023 року у справі № 910/18499/21 судом встановлено, що рішення Загальних Зборів ОСББ «Академіка Палладіна 18/30», від 21.04.2019 року є такими, що були прийняті у відповідності до законодавства та положень Статуту ОСББ в редакції 2016 року. Під час оцінки доводів позивача, на які він посилається як на підставу своїх вимог про визнання недійсними рішень загальних Зборів ОСББ «Академіка Палладіна 18/30», від 21.04.2019 року, що можуть свідчити про невідповідність спірних рішень вимогам закону та/або статуту об`єднання, чи прийняття їх з порушенням прав позивача, судом не встановлено. Звертаючись з позовом до суду, позивач також зазначала, що рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академіка Палладіна 18/30» від 21.04.2019 року порушено її право на розпорядження своїм майном та посилання на ч.7 ст. 319 ЦК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом." Оцінюючи позов із точки зору можливого порушення прав позивача розпорядження своїм майном, слід зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Приписами статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивачем не доведено, які саме обставини перешкоджають їй володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та яким чином рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Академіка Палладіна 18/30», від 21.04.2019 року перешкоджає їй розпоряджатися своїм майном, також матеріали справи не містять жодного доказу щодо перешкод зі сторони ОСББ у розпорядженні майном. У силу положень статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує та власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено спеціальною нормою - Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку спрямована на утримання та використання спільного майна співвласників, забезпечення і захисту їх прав та обов`язків. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Статтею 10 цього Закону врегульовано порядок прийняття рішень щодо управління багатоквартирним будинком зборами співвласників. Верховний Суд не одноразово зазначав, про те, що не усі порушення законодавства, допущені при скликанні та проведенні загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, можуть бути підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. Так, судом проаналізовано судову практику Верховного Суду з аналогічних питань, з якої вбачається наступне. У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 918/964/20 Верховний Суд зробив висновок щодо необхідності враховувати принцип пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами співвласників багатоквартирного будинку, які реалізують свої права на участь в управлінні справами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, які були присутні на загальних зборах, та інтересами відповідача, та досягненням основної мети діяльності об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. 15 червня 2022 року у справі №908/2289/20 Верховним Судом зазначено, що інтереси окремого власника можуть не збігатись з інтересами інших співвласників будинку, тому вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту суди мають враховувати баланс інтересів усіх співвласників та самого об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та уникати зайвого втручання в питання діяльності об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Суд зазначає, на те що ОСББ здійснює свою діяльність з 2016 року, яка спрямована на утримання та використання спільного майна співвласників, забезпечення і захисту їх прав та обов`язків, а тому визнання недійсними рішення загальних зборів ОСББ в частині визначення розміру платежів на утримання паркінгу, буде здійснене без урахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами усіх співвласників, які тривалий час належним чином реалізують свої права на участь в управлінні справами ОСББ та виконують свої обов`язки зі сплати внесків та інших платежів, пов`язаних з утриманням будинку та паркінгу, та інтересами позивача, зважаючи на той факт, що власники паркомісць взагалі не є співвласниками багатоквартирного будинку. (Постанова ВП ВС від 29.06.2021 у справі № 916/964/19, Постанова КГС ВС від 11.08.2021 у справі № 920/1245/20). Суд відзначає, що Верховний Суд у постанові від 20.04.2023 у справі № 914/2547/21 зазначив, що розглядаючи спір про визнання недійсними рішень загальних зборів з підстав порушень, допущених під час скликання та проведення загальних зборів, суд повинен встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів позивача. Також суд повинен у кожному конкретному випадку оцінити характер порушення, враховуючи баланс інтересів як позивача, так й інших співвласників ОСББ. Інтереси окремого власника можуть не збігатися з інтересами інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, вирішуючи питання щодо визнання недійсними рішення загальних зборів, суди мають враховувати баланс інтересів усіх співвласників та самого ОСББ, уникати зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, які вирішуються загальними зборами співвласників Оскаржуване рішення загальних зборів спрямоване на забезпечення утримання та обслуговування паркінгу та затвердження щомісячного внеску на утримання та обслуговування паркінгу. За таких умов важливим є також врахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами співвласників багатоквартирного будинку, які реалізують свої права на участь в управлінні справами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, були присутні на загальних зборах, інтересами Позивача та досягненням основної мети діяльності об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Також, Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 у справі № 904/1711/22 вказав, що ОСББ є неприбутковою організацією, яка на відміну від господарських товариств при проведенні зборів, в тому числі і шляхом письмового опитування, як правило не користується кваліфікованою правовою допомогою, через що можливими є незначні процедурні помилки в організації та проведенні зборів, які не повинні слугувати підставою для скасування рішень ОСББ з питань спільного управління майном. Крім того, на відміну від господарських товариств з невеликою кількістю учасників в ОСББ є певна, і часто доволі значна частина співвласників, які не прагнуть брати активну участь у вирішенні питань управління об`єднанням, вони не приходять на збори, не беруть участь у письмових опитуваннях. Тому проведення кожних зборів вимагає значних зусиль від органів управління або ініціативної групи по скликанню зборів, інформуванню співвласників, вручення та отримання заповнених бюлетенів. Визнання рішень щодо обрання органів управління, затвердження кошторису та розміру внесків, інших важливих для діяльності ОСББ рішень недійсними в судовому порядку, як правило, відбувається через значний проміжок часу після їх прийняття і має негативні наслідки на діяльність ОСББ, адже створює ситуацію правової невизначеності для всіх співвласників і самого ОСББ. За таких умов суд повинен приділяти ще більше уваги дослідженню питань балансу інтересів співвласників ОСББ, з`ясуванню того, яке саме право співвласника було порушено оскаржуваним рішенням і можливості його відновлення саме через скасування рішень, а не іншим шляхом. Суд має утримуватися від зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, в тому числі і шляхом скасування рішень, у разі, якщо вони поза жодним сумнівом підтримані більшістю співвласників і за своїм змістом не мають ознак дискримінації або іншого порушення прав чи законних інтересів конкретного співвласника, який оскаржує такі рішення в судовому порядку. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №924/1225/21. Крім того, діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку спрямована на утримання та використання спільного майна співвласників, забезпечення і захисту їх прав та обов`язків. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Разом з тим, як позивачем не зазначено яким чином оскаржуване рішення порушує його права та інтереси, так і судом не встановлено факту такого порушення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі від 09.12.1994 «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду у справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15. З огляду на викладене, докази, які містяться в матеріалах справи, заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. До закінчення судових дебатів у справі учасники процесу заявили клопотання що розмір понесених судових витрат буде подано після ухвалення рішення у справі. Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed