Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 18.06.2024, в якій просив суд: позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; судові витрати покласти на відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що приблизно з жовтня 2008 року до травня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] . Факт батьківства у відношенні до дитини [PERSON] визнав. Спільне життя у сторін не склалося та з травня 2011 року стосунки вони остаточно припинили. З початком повномасштабного воєнного вторгнення рф на територію України та введенням воєнного стану [PERSON] залишила сина разом з [PERSON] , а саме виїхала за кордон з мотивів власної безпеки та протягом останніх років інтересу до сина не проявляє, не спілкується з ним, участі у матеріальному забезпеченні дитини, вихованні та навчанні не бере. Неповнолітній [PERSON] мешкає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , навчається у Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №19 КМР. За інформацією з навчального закладу, протягом 2023-2024 мати дитини інтересу до навчального процесу не виявляла, на зв`язок з класним керівником не виходила, систематично навчання сина цікавиться лише батько. З огляду на те, що [PERSON] нехтує належним виконанням батьківських обов`язків у відношенні сина [PERSON] , не спілкується з ним, не цікавиться його життям, станом здоров`я, навчанням, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а її поведінка є винною як свідчення свідомого самоусунення від виконання батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити її батьківських прав. Додатково зазначив, що тривалий час [PERSON] страждає він наркотичної залежності, з приводу чого перебуває на обліку в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР. За вищевказаних обставин, на переконання позивача, вжиття цього крайнього заходу відповідатиме меті найбільш повноцінного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів їх неповнолітнього сина. Ухвалою суду від 20.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.08.2024 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 09.09.2024 закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду по суті. Присутні в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шемет І.О. пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Додатково позивач пояснив, що з [PERSON] вони не спілкуються, за останньою відомою йому інформацією вона виїхала за кордон та де саме перебуває він не знає. Протягом останніх трьох років сином [PERSON] практично не цікавиться, участі у матеріальному забезпеченні не бере. Наразі син перебуває на його повному матеріальному утриманні. Підтвердив той факт, що [PERSON] дійсно перебувала на обліку в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР з приводу наявності наркотичної залежності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, викликалася неодноразово у встановленому законом порядку усіма процесуально можливими способами відповідно до ст.128 ЦПК України, протягом визначеного судом строку відзив на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, представленого органом опіки та піклування, - [PERSON] , правом на участь в судовому засіданні не скористалася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При ухваленні рішення покладалась на розсуд суду та просила врахувати наданий органом опіки та піклування висновок. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Заслуханий в судовому засіданні в порядку ст.171 СК України та з дотримання ст.12.1 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в присутності законного представника [PERSON] - неповнолітній [PERSON] пояснив, що з 6-річного віку він мешкає з батьком [PERSON] , стосунки між ними хороші. Батько його матеріально утримує, цікавиться його успіхами у навчанні, проводить з ним дозвілля, готує їжу. Батько його забезпечує належним чином, дає гроші на власні потреби без обмежень. Навчається він на середньому рівні, додатково займається спортом, відвідує спортивну залу. З матір`ю [PERSON] він практично не спілкується: її мобільний телефон завжди поза зоною досяжності, а вона йому телефонує рідко, востаннє вони бачились три роки тому. До початку війни вони бачились десь раз на місяць, де зараз мати знаходиться йому не відомо, допускає, що за кордоном. Телефонувала йому приблизно місяць назад дізнатись як справи. Сумує за мамою та не розуміє, чому вона так байдуже ставиться до нього. Йому відомо, що у матері є наркотична залежність та деякий час вона перебувала на лікуванні. Не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав та наслідки цього розуміє. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, який стосується інтересів неповнолітньої дитини, в інтересах якої безпосередньо пред`явлено позов, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання нею відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та його представника проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши позицію учасників справи, заслухавши думку неповнолітнього [PERSON] , інтересів та прав якого безпосередньо стосується спір, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 20.03.2018 Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Як вказував позивач, приблизно з жовтня 2008 року до травня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спільне життя у сторін не склалося та з травня 2011 року стосунки вони остаточно припинили. Із 6-річного віку та дотепер неповнолітній [PERSON] мешкає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що слідує з акта з місця мешкання від 21.05.2024 з підписами сусідів, засвідченого ТОВ «Житлосервіс-КР». Присутній в судовому засіданні [PERSON] цю обставину підтвердив, зауваживши при цьому, що з досягненням 12-річного віку мати практично припинила проявляти до нього інтерес, протягом останніх трьох років вони не бачились та спілкувались по телефону рідко, якщо вона йому телефонувала. Неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні батька, який питання стягнення з відповідача аліментів не ставить та з цього приводу до суду не звертався. Як слідує з психолого-педагогічної характеристики та [PERSON] , хлопчик навчається у 9-б класі Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №19 Криворізької міської ради Дніпропетровської області. За період навчання проявив себе як учень з достатнім рівнем знань, систематично виконує домашні завдання, завжди уважний на онлайн-уроках, зарекомендував себе виключно з позитивного боку, товариський, доброзичливий, охайний. Виховується у неповній сім`ї. Систематично навчанням дитини цікавиться батько [PERSON] , який відповідально ставиться до його виховання; протягом 2023-2024 р.р. мати [PERSON] жодного разу на зв`язок з класним керівником не виходила, інтересу до навчального процесу сина не проявляла. Обставини, зазначені у характеристиці з навчального закладу, покладено органом опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради разом з іншими встановленими фактами в основу прийнятого ними висновку щодо розв`язання виниклого між сторонами спору. Таким чином, встановлені судом обставини, підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім її неповнолітнього сина [PERSON] , фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням. Крім того, за витребуваною судом інформацією з КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР від 12.08.2024 №7532, [PERSON] не зверталася за медичною допомогою до лікаря-психіатра, однак, зверталась за медичною допомогою до лікаря-нарколога з 02.11.2017 до 12.12.2017 та з лютого 2018 року з приводу «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності». За інформацією, зібраною службою у справах виконкому Саксаганської районної у місті ради, з 16.03.2022 до 13.09.2022 [PERSON] проходила курс психосоціальної реабілітації у Дніпропетровській філії громадської спілки «Міжнародна антинаркотична асоціація». Рекомендований курс було перервано за бажанням [PERSON] З 19.03.2023 вона прибула до Християнського центру реінтеграції та адаптації, утвореного при відокремленому підрозділі громадської спілки «Альянс «Перемога» у м. Черкаси для проходження програми реінтеграції та адаптації. За власним бажанням [PERSON] 30.04.2023 покинула центр, не закінчивши програму реінтеграції. Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Як слідує з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2); є хронічними алкоголіками або наркоманами (п.4). При цьому, в розумінні п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Згідно з висновком виконкому Саксаганської районної у місті ради №10/02.2.01-18-5141 від 15.10.2024, у вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON] орган опіки та піклування покладається на розсуд суду. Разом з тим, у висновку відображено факти, на підставі яких очевидним є самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків, наявність у неї наркотичної залежності, від якої вона намагалась лікуватись. Крім того, при спілкуванні зі спеціалістами служби у справах дітей неповнолітній [PERSON] не заперечував проти позбавлення його матері батьківських прав з аналогічних підстав, про які він вказував в судовому засіданні. Відтак, в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків, яке виражається у відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, не прийняття участі в її вихованні, матеріальному забезпеченні. При цьому, така поведінка [PERSON] є винною та свідомою. Судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього сина. Крім того, наявність у відповідача наркотичної залежності, він якої вона періодично лікувалась, не завершуючи при цьому курси лікування, безсумнівно негативно позначається на її соціальному бутті та стосунках з близькими. Провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречним і достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених [PERSON] вимог та можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , проти чого останній також не заперечував, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для її позбавлення батьківських прав з переосмисленням ставлення до дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 211 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved