Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.11.2010 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Указує, що вона постійно тривалий час працює одна, оскільки [PERSON] не має постійного місця роботи, не надає допомоги на утримання дітей, ухиляється від добровільного виконання обов`язку щодо утримання дітей, усі обов`язки по вихованню та утриманню дітей несе позивач. Зазначає, що відповідач інших дітей на утриманні не має, він є працездатною особою, за станом здоров`я може працювати, займається продажем автомобілів, отримує достатній дохід, а тому позивач вважає, що відповідач може та зобов`язаний сплачувати аліменти на дітей. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з позовом і до повноліття [PERSON] , тобто до 17.05.2029 включно; в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу до повноліття [PERSON] , тобто до 31.07.2030 включно; в розмірі частки з усіх видів доходів до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] включно. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Гузя Г. В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача у зв`язку з її побоюванням йти до суду через застосування до неї з боку відповідача фізичного насильства, образ та погроз, про що вона повідомляла правоохоронні органи. Зазначає, що представник позивача також не може бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, був обізнаний про перебування даної справи на розгляді у суді, його представник адвокат Розенбойм Ю. О. ознайомився з матеріалами справи та зробив з них копії 29.07.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Сторони у справі є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2011 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 серпня 2012 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 вересня 2020 року. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання малолітніх дітей. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Враховуючи вищевикладене\~та зважаючи\~на те,\~що відповідач\~за віком\~є працездатним,\~відомостей про\~наявність на\~його утриманні\~інших осіб\~матеріали справи\~не містять,як і не містять відомостей, що стан його здоров`я перешкоджає виконанню ним обов`язків по утриманню дітей, жодних заперечень\~проти позову\~та доказів\~неспроможності надавати\~утримання трьом\~дітям у\~заявленому позивачем\~розмірі відповідач\~не надав,тому з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача аліментів на трьох дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після досягнення [PERSON] повноліття у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу відповідача, та вимогу про стягнення аліментів на [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів доходів відповідача після досягнення [PERSON] повноліття, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані вимоги передбачають захист прав на майбутнє, що суперечить завданням цивільного судочинства (частина перша статті 2 ЦПК України), у порядку якого розглядаються справи, що виникають, зокрема з сімейних правовідносин (частина перша статті 19 ЦПК України), та не ґрунтуються на нормах матеріального закону. Так, частиною другою статті 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За приписами частини третьої цієї норми, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до положень статті 191 СК України присуджені судом аліменти мають сплачуватись від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду з даним позовом 03.06.2024, тому, у відповідності до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з цієї дати. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Крім того, оскільки позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: partial