Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Адвокат Дубова О.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що 09 березня 2013 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , в якому відповідач вказаний батьком дитини. Після реєстрації шлюбу сторони проживали в орендованих квартирах та в житловому будинку за місцем реєстрації відповідача, де мешкає його мати. У 2018 році сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та спільне проживання через подружню невірність відповідача. Позивачка разом з неповнолітньої дочкою залишила чоловіка та переїхала проживати до квартири своїх батьків. Більше сторони не поновлювали подружні стосунки, разом не проживали, не вели спільного господарства та не мали спільного бюджету. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі та направлений для відбування покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№9), з якої звільнився у 2024 році. У 2022 році позивачка створила нову сім`ю з [PERSON] , в якій в них [INFO] народилася малолітня дочка [PERSON] . В зв`язку з тим, що позивачка на момент народження дитини перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який в той час знаходився в місцях позбавлення волі, він був вказаний батьком дитини. Після звільнення із місць позбавлення волі відповідач відмовився подати заяву до відділу державної реєстрації актів цивільного стану про свою згоду на визнання батьківства біологічним батьком дитини [PERSON] . В теперішній час позивачка та [PERSON] продовжують перебувати у фактичних шлюбних відносинах, очікують народження їх другої спільної дитини, разом з обома дітьми мешкають разом. Позивачка перебуває на обліку по вагітності (28 тижнів) у КНП КМР «ЦПМСД № 3». Малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, і відновлення подружніх стосунків та збереження їх з відповідачем сім`ї неможливо та недоцільно, а шлюб підлягає розірванню, бо подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази Судом встановлено, що сторони по справі з 09 березня 2013 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 68. Від подружніх стосунків мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 648. [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 122, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 14/24, виданої КНП КМР «ЦПМСД № 3» встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку по вагітності, в даний час вагітність 28 тижнів. 05 вересня 2024 року [PERSON] склав заяву про визнання батьківства до народження дитини, в якій зазначено, що [PERSON] визнає себе батьком дитини, яка буде народжена у [PERSON] , яка засвідчена приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.Є., записано в реєстрі за № 1170. [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 521, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що сторони по позивач та відповідач разом не проживають та не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинені. \~ \~ \~ \~Застосовані норми права Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Суд вважає необхідним зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За статтею 51 Конституції України від 28.06.1996 року, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як встановлено судом вільна згода на спільне проживання між сторонами по справі відсутня. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Згідно із ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105, ч. 1 ст.\~110 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За змістом положень ч. 3\~ст. 110 СК України\~чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Згідно ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови №11 від 21 грудня 2007 року\~Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя\~роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, враховуючи те, що позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивач на момент подачі позову вагітна від іншого чоловіка, який визнав батьківство щодо зачатої дитини, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Щодо судових витрат У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 968,96 грн., що документально підтверджено, з відповідача. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved