Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся адвокат АО «Бачинський та партнери» Дзіковський М.Р. із позовом, в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики № Л110822-1 від 11 серпня 2022 року у розмірі 163028 гривень 00 копійок; судові витирати стягнути з відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 серпня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий договір позики № Л110822-1, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідача (позичальника) грошові кошти в сумі 185136 грн 00 коп, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення цього Договору еквівалентно 4720 доларів США 00 центів. Строк повернення до 11.11.2022. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Відповідач зобов`язалася повернути позику на умовах договору. На підтвердження отримання коштів відповідач написала розписку. [PERSON] частково виконала обов`язок повернути грошові кошти позичальнику, а саме повернула грошові кошти у сукупному розмірі, який еквівалентний 480 доларів США 00 центів на дату здійснення платежів. У подальшому після спливу строку повернення позики, який настав 11.11.2022, відповідач умисно ухилилася від виконання обов`язку повернути грошові кошти, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у сумі, еквівалентній 4240 доларів США 00 центів, що свідчить про порушене майнове право позивача та є достатньою правовою підставою для звернення до суду. Позивач [PERSON] та його представник Дзіковський М.Р. у судове засідання не з`явились. 01.11.2024 адвокатом Дзіковським М.Р. у системі «Електронний суд» сформовано заяву, в якій він просив розглянути справу у відсутність позивача та його представника за наявними у матеріалах справи доказами, позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини неявки невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання та на електронну адресу, зазначену відповідачем у заяві від 08.04.2024. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подала. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив, а також те, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 11 серпня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий договір позики № Л110822-1, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідача (позичальника) грошові кошти в сумі 185136 грн 00 коп, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день укладення цього Договору еквівалентно 4720 доларів США 00 центів. Відповідно до п. 5 Договору позики № Л110822-1 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів: 9312 гривень 00 копійок, що еквівалентно 240 доларів США 00 центів - до 11.09.2022; 9312 гривень 00 копійок, що еквівалентно 240 доларів США 00 центів - до 11.102022; 164512 гривень 00 копійок, що еквівалентно 4240 доларів США 00 центів - до 11.11.2022. Згідно з п. 7 Договору позики сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долара США, від зазначеного курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором. На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник 11 серпня 2022 року написала розписку, в якій йдеться про отримання нею від позикодавця коштів у вказаній сумі та строк їх повернення. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 143/280/17, провадження № 61-33033св18, додатково звернуто увагу судів на те, що поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 483/1953/16-ц, провадження № 61-33891св18). У позові представник позивача посилається на те, що відповідач [PERSON] частково виконала обов`язок повернути грошові кошти позичальнику, а саме повернула грошові кошти у сукупному розмірі, який еквівалентний 480 доларів США 00 центів на дату здійснення платежів. Доказів на підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи не додано, але суд бере їх до уваги, оскільки зазначені обставини не погіршують становища відповідача та сума загальної заборгованості зазначена представником позивача з їх урахуванням. Відповідач до суду відзиву із запереченням розміру заборгованості до суду не подала. Відтак, у справі з наданих до суду копії договору та оригіналу боргової розписки встановлено, що відповідач договірні зобов`язання частково не виконала, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів, переданих за договором позики, тобто 163028 гривень 00 копійок, що на день подання позову еквівалентно 4240 доларів США. Суд при розгляді справи враховує відсутність поданих позивачем чи його представником заяв про зміну чи збільшення розміру позовних вимог. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами, є нечинним, його дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавала, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства даний правочин є укладеним, нікчемним законом не визнаний. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відтак, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені договором позики, не виконала, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що належить задовольнити. Враховуючи те, що позов судом задовольняється повністю, судові витрати, які поніс позивач у виді сплаченого судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved