Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , за результатом якого просить розірвати шлюб, укладений 04.10.1975. В обґрунтування позову позивач зазначив, що від шлюбу із відповідачем мають повнолітніх дітей. З 1987 року вони припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Більше 35 років проживають окремо. Він переїхав в іншу область ще у 1987 році, у нього інша цивільна дружина, з якою він живе з 1989 року по даний час. Оскільки їх із відповідачем спільне проживання не можливе, у них окремі життя, тому він бажає оформити розлучення та офіційно узаконити стосунки з цивільною дружиною. Подальше збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Він приїхав до дітей. Дружина на розірвання шлюбу згодна, оскільки біля 35 років проживають окремо, але не має можливості піти до органів РАЦС для оформлення, а йому потрібно їхати додому в Чернівецьку область, тому він вимушений подавати позовну заяву до суду. Ухвалою від 10.07.2024 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження із наданням згоди на ухвалення заочного рішення по справі у разі неприбуття відповідача до суду. Відповідач в судові засідання, призначені на 20.08.2024, 25.09.2024 та 11.11.2024 не з`явилася, про дату, час та місце якого повідомлялася своєчасно, належним чином, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками про виклик до суду із відміткою АТ «Укрпошта» - «закінчення встановленого терміну зберігання». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 04.10.1975 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Ілічівським міським РАЦС Одеської області, актовий запис за № 305, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Дружина після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] . Станом на теперішній час подружжя припинило подружні стосунки, спільне проживання та ведення господарства, примирення неможливе. Майновий спір між подружжям на час звернення до суду відсутній. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.3 ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Питання щодо розподілу судових витрат на вирішення суду позивачем не поставлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved