Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачкою проживали однією сім`єю з 2010 року. [INFO] у них народилася спільна дитина [PERSON] . Після припинення фактичних сімейних відносин відповідачка стала проживати окремо та самоусунулася від виховання дитини, проявила байдужість та безвідповідальність до виконання своїх батьківських обов`язків. Усі обов`язки по вихованню та утриманню дитини взяв на себе та з 2018 року разом із сином переїхав проживати до Київської області. Позивач зазначає, що офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, піклується про фізичний і духовний розвиток сина, підготовлює його до самостійного життя, зокрема, забезпечує його харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що позитивно впливає на його фізичний розвиток, надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини та забезпечує його навчання. Мати сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, участі у вихованні дитини не приймає та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Комісія з питань захисту прав дитини Немішаївської селищної ради 24 травня 2024 року зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до їхньої малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 липня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2024 року до участі у розгляді справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - службу у справах дітей Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та зазначила, що з рішенням суду згідна. Представник третіх осіб - виконавчого комітету Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області, як органу опіки та піклування, та служби у справах дітей Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області - Цапук Н.О. пояснила суду, що дитина проживає із батьком та знаходиться на його повному утриманні, мати дитини участі у вихованні дитини не приймає та життям дитини не цікавиться. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до такого. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 27 липня 2019 року, актовий запис № 933 (а.с. 11). Із Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" [PERSON] , [INFO] , станом на 09 травня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої та непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 8). Відповідно до характеристики з місця роботи ТОВ «КСК ТМ» [PERSON] зарекомендував себе як сумлінний, відповідальний співробітник, неодноразово відзначався подяками та грошовими преміями (а.с. 9). Згідно з довідкою ТОВ «КСК ТМ» заробітна плата [PERSON] за листопад 2023 року - квітень 2024 року склала 90000 грн. (а.с. 10). Як вбачається з характеристики [PERSON] , який навчається в ОЗО "Немішаївський ліцей № 2", батько учня [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, постійно відвідує батьківські збори, виконує рекомендації учителя, систематично контролює навчальну діяльність (а.с. 12). Із характеристики [PERSON] , учня 6-А класу ОЗО Немішаївської ЗОШ І-ІІ ступеня № 2, вбачається, що учень виховується у неповній родині, вихованням [PERSON] займається батько [PERSON] . Батько учня відвідує школу, цікавиться його успішністю і поведінкою (а.с. 92). Відповідно до характеристики виконавчого комітету Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області [PERSON] , [INFO] , користується авторитетом і повагою серед жителів с. Микуличі Бучанського району Київської області, де проживає, характеризується з позитивної сторони, громадський спокій не порушує, спиртними напоями не зловживає, займається вихованням неповнолітньої дитини (а.с. 90). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що стверджується актом встановлення фактичного місця проживання Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області від 03 жовтня 2024 року (а.с. 89). Із акту обстеження умов проживання служби у справах дітей Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області від 27 травня 2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Для фізичного, духовного та гармонійного розвитку дитини створені всі умови. Стосунки в сім`ї доброзичливі та довірливі (а.с. 32). Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов служби у справах дітей Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області від 04 жовтня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають в [ADDRESS] ; мати відсутня. Родина характеризується позитивно, батько та син піклуються один про одного, в родині панує розуміння, довіра та взаємоповага (а.с. 93-94). Рішенням виконавчого комітету Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області від 06 червня 2024 року № 614 вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Згідно з висновком служби у справах дітей Немішаївської селищної ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Немішаївської селищної ради від 06 червня 2024 року № 614, з метою захисту прав і інтересів малолітньої дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-15). Судом було заслухано малолітнього [PERSON] , [INFO] , в присутності психолога Попової А.О. , який пояснив суду, що він проживає разом з татом, а з мамою не спілкується. Він знає, що маму звати [PERSON] , однак не пам`ятає як вона виглядає. Вважає, що якщо він не потрібен мамі, то і йому така мама не потрібна. Щодо позбавлення матері батьківських прав не заперечує, оскільки його повністю утримує та виховує батько. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] самостійно виховує свого сина та запропонував їй допомагати доглядати за його дитиною, відводити до школи та забирати зі школи. Дитину вона доглядає із шестирічного віку, коли хлопчик почав ходити до школи. Маму дитини вона ніколи не бачила. Дитина про матір ніколи не говорить та не згадує. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Нормами ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і, водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року по справі "Мамчур проти України" Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Згідно із ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Сукупність зібраних та досліджених судом доказів у справі свідчить про те, що відповідачка [PERSON] фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток малолітнього [PERSON] , [INFO] ; не забезпечує за ним необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не приймає участі у вихованні дитини та забезпеченні здобуття нею повної загальної середньої освіти; не цікавиться життям хлопчика, його навчанням та не приїздить до нього, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому суд зауважує, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та умисне ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, а тому, в даному випадку, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, суд вважає доцільним та необхідним застосування у якнайкращих інтересах дитини такого крайнього заходу впливу до відповідачки, як позбавлення її батьківських прав. Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18. Суд вважає, що позивачем доведено забезпечення зі свого боку належних умов для зростання та розвитку сина та наявність свідомих дій відповідачки щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. За ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, на підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Доказів понесення позивачем інших судових витрат, в тому числі і на правничу допомогу, матеріали справи не містять.

Outcome: approved