Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтував тим, що у період з 03.06.2011 до 05.08.2024 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . 09.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виданий судовий наказ у справі № 607/17110/24, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначив, що при винесенні судового наказу суд не врахував, що на утриманні позивача знаходяться ще двоє дітей від попереднього шлюбу, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Так, після досягнення [PERSON] повноліття з 12.02.2021 з позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини. Таким чином на утриманні позивача перебувають троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми. Позивач вказав, що чинним законодавством встановлений розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, тобто на одну дитину припадає 1/6 частка. За таких підстав позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 06.09.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 02.10.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 24.09.2024 відповідач [PERSON] , від імені якої діє адвокат Вальчук М.М., подала до суду відзив, в якому позов не визнала та просила у позові відмовити. 02.10.2024 у судовому засіданні оголошена перерва до 04.11.2024. У судовому засіданні представник позивача адвокат Бобович М.М. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що станом на даний час відповідач також сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки від іншого шлюбу. Відтак вважає, що розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини має становити 1/6 частку від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Зазначив, що з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , позивач не звертався, оскільки на даний час триває розгляд справи за позовом [PERSON] щодо оспорювання батьківства відносно дитини [PERSON] . Не заперечував, що визначені у ст. 192 СК України обставини щодо зміни матеріального чи сімейного становища позивача тощо відсутні. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Вальчук М.М. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові відмовити повністю. Зазначила, що законодавець визначив розмір аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частки від доходу платника аліментів лише у тому випадку, коли такі аліменти стягуються на підставі одного судового наказу. Якщо ж аліменти стягуються на дітей від різних шлюбів та на підставі різних судових наказів, то на кожну дитину мають стягуватися аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу платника аліментів. У судове засідання сторони не з`явилися, однак приймають участь у судовому процесі через своїх представників. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав. Суд установив, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Указане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 25). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.08.2024 у справі 607/7908/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с. 18-20). 09.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 607/17110/24 виданий судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22-23). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до\~ч.\~7\~ст.\~170\~ЦПК України\~у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі відповідної частки від доходу платника аліментів боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішення, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що при винесенні судового наказу суд не врахував, що на утриманні позивача перебувають троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми. Крім цього, ураховуючи визначений законодавцем розмір аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, позивач вважає, що розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини має становити 1/6 частку від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, в обґрунтування заявлених вимог позивач надав постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 56082054 від 22.02.2024, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у порядку стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини (а.с. 11). Разом з тим в порушення вимог ст. 192 СК України позивач не зазначив про наявність обставин, які свідчать про погіршення матеріального стану чи стану здоров`я позивача або про зміну його сімейного стану, що відповідно до вказаної норми закону є підставою для зменшення розміру аліментів. Докази на підтвердження указаних обставин позивач суду не надав. Більше того у судовому засіданні представник позивача не заперечував проти відсутності таких обставин і зазначив, що єдиною підставою для подання указаного позову слугує невідповідність, на думку позивача, розміру аліментів вимогам закону. Суд вважає хибними доводи позивача у цій частині, оскільки, як зазначив суд вище, законодавець визначив чіткий та єдиний розмір аліментів, які можуть стягуватися на утримання однієї дитини на підставі судового наказу, а саме 1/4 частка від доходу платника аліментів. Навіть за умови врахування тих обставин, що у позивача на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина від іншого шлюбу, суд позбавлений можливості у порядку видачі судового наказу встановити інший розмір аліментів, ніж передбачено у ст. 161 ЦПК України. При цьому суд звертає увагу, що розмір аліментів 1/3 частка від доходу платника аліментів може стягуватися за судовим наказом на утримання двох неповнолітніх дітей лише у тому випадку, коли такі аліменти стягуються на дітей від одного шлюбу на підставі одного судового наказу. У подальшому боржник не позбавлений можливості довести наявність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів, однак за умови зміни майнового чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я чи у разі, якщо такі аліменти є надмірними для платника аліментів. Однак позивач такими підставами позов не обґрунтовував та докази на підтвердження цих обставин суду не надав. \~ \~ \~ \~При цьому суд також вважає несправедливим по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , звернення позивача з позовом про зменшення розміру аліментів лише щодо однієї дитини та незвернення з аналогічним позовом по відношенню до іншої дитини. Саме по собі звернення з позовом про оспорювання батьківства не спростовує тих обставин, що до завершення розгляду справи за таким позовом інша дитина отримуватиме від позивача аліменти у розмірі 1/4 частки від його доходу. Відтак навіть за умови задоволення даного позову про зменшення розміру аліментів частка, яка стягується з доходу позивача, не становитиме 1/3 частку (1/6 + 1/4 = 5/12), чим обґрунтовує свої вимоги позивач. \~ \~ \~ \~При цьому\~суд зауважує,\~що згідно\~з ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Відтак суд вважає, що розмір стягнутих на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.08.2024 аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища чи стану здоров`я позивача, не буде спрямоване на належне забезпечення потреб дитини [PERSON] та суперечитиме її інтересам. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 8613-6071-7400-6493 від 03.09.2024 (а.с. 24). Відтак з урахуванням вказаних норм закону та ураховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed