Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.02.2020 року, а також судовий збір у розмірі 3028 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2024 року справу розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 17.06.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. В судове засідання, призначене на 05.11.2024 року представник позивача [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, в позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак 05.11.2024 року звернувся до суду з заявою в якій позовну заяву визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що від представника позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що представник позивача підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача (його представника) та належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 06.02.2020 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Універсал Банк» та підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 06.02.2020 року, в якій вказав, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку підписаної ним анкети-заяви, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які разом складають договір про надання банківських послуг, та зобов`язався виконувати умови вказаного договору. На підставі вказаної заяви, відповідач просить банк відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку, відповідно до умов договору. Пунктом 6 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг передбачено, що [PERSON] просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його даних згідно з договором. Також відповідач визнає, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Відповідач підтвердив, що усі наступні правочини можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Позивачем до позову також надано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів, паспорт споживчого кредиту чорної картки Monobank, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно з п.2.6 Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів, в рамках договору щодо банківського обслуговування надаються наступні види послуг банку, зокрема: - відкриття та обслуговування рахунку клієнта, випуск платіжних карток; відкриття клієнту на рахунку кредитної лінії. У відповідності до наданих позивачем до позову Тарифів вбачається, що: пільговий період за карткою становить до 62 днів; пільгова відсоткова ставка становить 0,00001% річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами становить 4% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка становить 3,1 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості); збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості становить 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). У відповідності до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує висновки Верховного Суду. Так у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. На підставі вищевикладеного суд доходить до висновку, що наведене свідчить про належне укладення кредитного договору від 06.02.2020 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , в тому числі погодження умов кредитування, які містяться у Паспорті споживчого кредиту, який містить інформацію про його отримання та підписання позичальником в електронному виді. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктами 1, 3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; розірвання договору; сплата неустойки. За приписами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з поданого представником позивача до позову розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.02.2020 року, у відповідача станом на 21.03.2024 року наявна заборгованість за кредитом у розмірі 62254,41 грн, яка дорівнює сумі залишку заборгованості за кредитним договором. Вказаний розрахунок боргу є зрозумілим та доступним, в тому числі містить усю необхідну інформації щодо періоду і розміру виникнення боргу. Зазначений розрахунок заборгованості не спростований відповідачем та не оспорювався. Таким чином, наявний в матеріалах справи письмовий доказ - розрахунок заборгованості, виконаний в автоматизованому режимі банком, є належним та допустимим доказом у розумінні ст.76-78 ЦПК України. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». При цьому, судом враховується, що відповідачем не надані жодні докази на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином виконані умови кредитного договору, а через невиконання відповідачем умов зазначеного договору, у останнього виникла заборгованість у заявленому до стягнення розмірі, за наслідком чого вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат підлягає 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved