Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про оголошення померлою його дружини [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що разом із дружиною проживав у с. Лісівка Донецької області. 24.02.2022 року після початку повномасштабного вторгнення с. Лісівка Донецької області була окупована, проте заявник разом із дружиною вирішили залишитись. 28.08.2024 року відбувся артилерійський обстріл села Лісівка, в результаті якого загинула [PERSON] . Враховуючи, що заявник виїхав зі свого місця мешкання, а село Лісівка є тимчасово окупованою територією, заявник не може отримати свідоцтво про смерть своєї дружини та просить суд оголосити її померлою. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є чоловіком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.1974 року. Згідно листа Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганських областях 28.08.2024 року близько 12:00 відбувся артилерійський обстріл Новградівської ОТГ с. Лісівка в результаті якого загинула громадянка [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . За фактом обстрілу території с. Лісівка Донецької області слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької обл.) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях зареєстровано кримінальне провадження № 22024050000002727 від 29.08.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з ЄРДР від 29.08.2024 року. Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Із Постанови КЦС Верховного Суду від 07.11.2023 року у справі № 607/159/23 вбачається, що Верховний Суд звертає увагу на наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України. При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Постановою Верховного суду у складі Другої судової палати КЦС по справі №295/4293/21 від 30.03.2022 мотивоване своє рішення таким: «Відповідно до частини першоїстатті 46 Цивільного кодексу Українифізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною першоюстатті 306 ЦПК Україниу заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі№ 390/1443/19-ц. Вказуючи на вірогідність смерті [PERSON] як на підставу для оголошення її померлою, заявник посилається на артилерійський обстріл, який відбувся 28.08.2024 року. Заявник звернувся до суду 25.09.2024 року тобто раніше спливу шести місяців після обставин, що загрожували смертю [PERSON] або дають підставу припускати її загибель. За таких обставин, суд позбавлений можливості оголосити [PERSON] , [INFO] , померлою в порядку ст. 46 ЦК України, оскільки на момент розгляду справи не сплинув ні один зі строків, передбачених ст. 46 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, заява [PERSON] , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про оголошення особи померлою задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати залишаються за сторонами.

Outcome: dismissed