Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 15.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 4562745, згідно умов якого відповідачу було перераховані кредитні кошти в сумі 10000 грн. 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 07Т, в тому числі і за кредитним договором №4562745 від 15.05.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Таким чином,\~відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» в сумі 44000 грн., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту\~10000 грн., заборгованість за відсотками\~33000 грн., заборгованість за комісійними винагородами\~1000 грн., яку позивач просить стягнути, а також судові витрати в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав додаткові пояснення по справі, у прохальній частині яких просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву у якій зазначив, що позов визнає частково, а саме готовий сплатити тіло кредиту та витрати по сплаті судового збору, оскільки від на даний час не працює та перебуває на лікування. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4562745, згідно умов якого відповідачу було перераховані кредитні кошти в сумі 10000 грн.(а.с.20). 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги №07Т, в тому числі і за кредитним договором №4562745 від 15.05.2021р.,укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с.42-44). Згідно розрахунку заборгованості\~\~ відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» в сумі 44000 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту\~10000 грн., заборгованість за відсотками\~33000 грн., заборгованість за комісійними винагородами\~1000 грн. (а.с.12, 14-15). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512ЦКУкраїни кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.516ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 80ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст.76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Оскільки відповідач умови договору своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував, в результаті чого виникла заборгованість, загальна сума якої складає 44000 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується судових витрат, то суд вирішив це наступним чином. Відповідно до договору про надання правової допомоги, акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги, детального опису робіт, виконаних адвокатом Міньковською А.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення заборгованості, встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача становить 6000,00 грн. Відповідно до п. 1-4 ч. 4.ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved