Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом (а.с. 1-4) до відповідача [PERSON] , в якому просить: - визнати за нею право власності на належну їй 1/6 частку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності на 1/6 частку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власницею 1/6 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та спадкоємицею 1/6 частки цього ж будинковолодіння після смерті [PERSON] . Власником 2/3 часток цього будинку є відповідач [PERSON] . З метою державної реєстрації права власності на належну їй 1/6 частку будинковолодіння, вона звернулась до державного реєстратора, однак їй було відмовлено у реєстрації права власності. Також, з метою успадкування 1/6 частки цього ж будинковолодіння після смерті рідного брата [PERSON] , вона звернулась до приватного нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право власності на майно їй було відмовлено. Державним реєстратором та приватним нотаріусом їй було відмовлено через те, що вищевказане будинковолодіння на даний час є завершеним житловим будинком, а згідно із свідоцтвом про право власності на спадкове майно, будинковолодіння є незавершеним будівництвом готовністю 92%. Померлому [PERSON] також належала 1/6 частка незавершеного будинковолодіння готовністю 92%. Статус будинковолодіння, а саме - із незавершеного будівництва в завершений житловий будинок, було змінено після реєстрації відповідачем [PERSON] належної йому частки цього будинковолодіння. У зв`язку із цим, вона змушена звертатись до суду із даним позовом. Відповідач [PERSON] 16.10.2024 подав відзив (а.с. 49), в якому зазначив, що не заперечує щодо задоволення даного позову. У підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 04 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] 16.10.2024 через канцелярію суду подав відзив, в якому він зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Частиною 1 статті 206 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Як передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач [PERSON] позов визнав, визнання ними позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9, зворотна сторона), відповідач [PERSON] , є власником 2/3 часток житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом, від 25.03.2011 (а.с. 11), позивачці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку незакінченого будівництвом житлового будинку, господарських будівель і споруд (готовність 92%), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також, позивачка [PERSON] , є єдиною спадкоємицею 1/6 частки цього ж будинковолодіння після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно та приватного нотаріуса, з метою державної реєстрації права власності на спадкове майно та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, їй було відмовлено (а.с. 7, 17), через те, що змінено статус будинковолодіння із незакінченого будівництвом житлового будинку (готовність 92%), з господарськими будівлями та спорудами на завершений будівництвом житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами. Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею 1/6 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та спадкоємицею 1/6 частки цього ж будинковолодіння. Однак, на момент отримання нею свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частку та успадкування нею 1/6 частки, будинковолодіння було незакінченим будівництвом. Відповідач [PERSON] є власником 2/3 часток вищевказаного будинковолодіння та при реєстрації права власності на свою частку, статус будинку було змінено на завершено будівництво. У зв`язку із зміною статусу будинковолодіння, позивачці [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності та у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на 1/3 частку будинковолодіння. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши докази, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачкою [PERSON] доведено належними та допустимими доказами, що їй належить 1/6 частка будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а ще 1/6 частку даного будинковолодіння вона успадкувала після смерті свого рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . Однак через зміну статусу будинковолодіння, яке було змінено у зв`язку із реєстрацією права власності відповідачем [PERSON] , позивачці відмовлено у державній реєстрації права власності та у видачі свідоцтва про право власності на це будинковолодіння. Як визначено ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України,\~ спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ч. 1 ст. 1218 ЦК України,\~ до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що власницею 1/6 частки та спадкоємицею ще 1/6 частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є позивачка [PERSON] , а зміна статусу будинковолодіння не позбавляє її власності на спірне майно, вимоги позивачки про визнання права власності є обґрунтованими. Іншого способу захисту свого права, окрім як звернення до суду з даним позовом у позивачки немає. На підставі викладеного, ст. 16, 1218, 1220, 1268, 1296 ЦК України, ст. 13, 78, 81 ЦПК України, та

Outcome: approved