Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

24.07.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою, яку уточнила 16.10.2024 (а.с.7-9). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що 02.12.1998 між нею та відповідачами [PERSON] і [PERSON] був укладений договір-купівлі продажу житлового будинку і земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Шадріної Л.Г., згідно якого позивач [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1211000000:07:099:0012, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку, рішенням від №72336930 від 29.03.2024 позивачу було відмовлено у державній реєстрації, через наявність в Державному реєстрі прав численних записів про обтяження речових прав на нерухоме майно щодо [PERSON] та [PERSON] , але оскільки при формуванні запиту будь-які дані, що можуть конкретно ідентифікувати вказаних осіб відсутні (рік народження, РНОКПП), тому неможливо встановити що наявні заборони стосуються саме відповідачів. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1211000000:07:099:0012, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, згодна на заочний розгляд справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, відзив на позов не надали, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2024 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.12.1998 між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] був укладений договір-купівлі продажу житлового будинку і земельної ділянки, згідно якого позивач [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Звернувшись до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку, рішенням від №72336930 від 29.03.2024 позивачу [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації, через наявність в Державному реєстрі прав численних записів про обтяження речових прав на нерухоме майно щодо [PERSON] та [PERSON] , а також неможливість встановити що наявні заборони стосуються саме особи відповідачів (а.с.18-19). Відповідно до частин першої та другої\~статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Відповідно до частини першої\~статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій\~статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Відповідно до\~статті 392 ЦК України,\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.1998, то вона набула право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй домоволодіння, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved