Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого зазначила, що з 09.03.1991 року перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №784. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що спільне життя з чоловіком не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні стосунки припинились між ними більше 3 років тому, вона має тимчасовий прихисток та проживає у Франції, має намір створити стосунки з іншим чоловіком, а чоловік вже має стосунки з іншою жінкою. Фактично вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільний побут та господарство, а тому вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від позивачки надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав суду заяву, згідно якої просить суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розірвати шлюб (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09.03.1991 року між позивачем та відповідачкою укладений шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис 784, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Після укладення шлюбу, позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2769 (а.с. 5). Спільне життя позивачки з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні стосунки між сторонами припинились більше 3 років тому, позивачка проживає у Франції та має намір створити стосунки з іншим чоловіком, а відповідач вже має стосунки з іншою жінкою. Спільне господарство сторони не ведуть, фактично проживають окремо один від одного, а тому позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved