Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

У серпні 2024 року ТОВ «Санфорд Капітал» в особі представника Маслюженка М.П. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 07.05.2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] уклали Кредитний договір №P51.13070.003920305. За умовами договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 12341,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з Графіком. Процентна ставка змінювана, на день укладення Кредитного договору складає 19,5% річних, нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці і датою повернення кредиту є 07.05.2020 року. Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ "Страхова компанія "Уніка Життя" договір від 07.05.2018 року добровільного страхування життя, за яким розмір страхового внеску становить 2039,66 гривень, щодо якого відповідач дав банку розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання виконав, перерахувавши на банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 12341,00 гривень, з яких був сплачений на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 2039,66 гривень. Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково, за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом позичальник сплатив Банку лише 13090,00 гривень. Строк на який було надано кредит за Договором сплив 07.05.2020 року і після закінчення строку кредиту Кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. Станом на 07.05.2020 сформувалася заборгованість позичальника перед банком за договором: заборгованість за основним боргом в сумі 6325,27 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 4190,06 гривень, що разом становить 10515,33 гривень. В подальшому 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов та додатків якого, фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № P51.13070.003920305 від 07.05.2018 року. 29.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, за умовами якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № P51.13070.003920305 від 07.05.2018 року. Оскільки [PERSON] прострочила узгоджені строки платежів за кредитним договором №P51.13070.003920305 від 07.05.2018 року, порушила виконання грошового зобов`язання, тому позивачем на підставі ст. 625 ЦК України на суму боргу нараховано індекс інфляції у розмірі 372,07 гривень та три проценти річних в сумі 83,83 гривень, розраховані від простроченої суми за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору, тобто з 08.05.2020 і до 23.02.2022 року включно. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № P51.13070.003920305 від 07.05.2018 за основним боргом в сумі 6325,27 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 4190,06 гривень; інфляційні втрати в сумі 372,07 гривень; три проценти річних в сумі 83,83 гривен, а всього заборгованість у розмірі 10971,23 грн; стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн. Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Судом на адресу місця проживання відповідача направлялась копія ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про судове засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, тому суд, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 04 листопада 2024 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 травня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] Кредитний договір№ P51.13070.003920305. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12341,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позивальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком. Пунктом 1.2 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяців з дня підписання Договору, тобто до 07.05.2020 року включно. Згідно з п.1.3., 1.4. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 19,5% річних. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Позичальник повертає кредит разом з процентами в 24 щомісячних внесках згідно Графіку щомісячних платежів (п.2.1. Кредитного договору). У пункті 6.1 Кредитного договору визначено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого загальна вартість кредиту за умови належного виконання зобов`язань складає 21715,63 грн. З аналогічними умовами кредитування [PERSON] ознайомилася шляхом підписання Паспорту споживчого кредиту з Додатком № 1 Графік щомісячних платежів за кредитним договором. Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» договір від 07.05.2018 року добровільного страхування життя, розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 2039,66 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. Згідно з п. 1.12 Кредитного договору Позивальник доручив Банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу. Кредитний договір укладено в простій письмовій формі та власноручно підписано [PERSON] . АТ «ІДЕЯ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало і перерахувало на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 12341,00 гривень, з яких також за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 2039,66 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку Позивальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів. Згідно з Випискою по рахунку [PERSON] , остання за весь строк з моменту укладення кредитного договору сплатив банку лише 13090,00 гривень, останній платіж проведено 18.11.2021 року. Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором №P51.13070.003920305 від 07.05.2018, станом на 16.11.2023 [PERSON] має перед АТ «Ідея Банк» заборгованість у розмірі 20942,83 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 6325,27 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 4190,06 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 10427,50 грн. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. Відповідно до п.2.1. зазначеного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 2.2. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток №2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №3) Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.5.1 договору факторингу №16/11-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором). Пункт 5.2. договору факторингу №16/11-23 визначає, що в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами. Відповідно до п.4.1. договору факторингу №16/11-23 Фактор виконав свої зобов`язання перед Клієнтом, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 566 від 17.10.2023 р. на суму 200 000,00 грн.; платіжна інструкція № 608 від 17.11.2023 р. на суму 2 795 777,00 грн. Також Клієнт і Фактор підписали всі додатки до договору факторингу, зокрема і друкований Реєстр Боржників. Таким чином Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № P51.13070.003920305 від 07.05.2018 року. Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право 29.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) договір факторингу №29/12-23. Згідно п.2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.5.1. договору факторингу №29/12-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору. Відповідно до Витягу з Друкованого реєстру боржників до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № P51.13070.003920305 від 07.05.2018 року на суму 20942,83 гривень, з яких: заборгованість за основним боргом в сумі 6325,27 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 4190,06 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 10427,50 грн. ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу видану розпорядженням Нацкомфінпослуг № 1250 від 09.06.2020. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» також є фінансовою установою та має діючу ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг з факторингу, видана згідно рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України №21/1311 від 11.09.2020 року. Як вбачається з позовної заяви та наданих сторонами доказів, всі нарахування здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір кредиту та страхування укладається у письмовій формі. Договір кредиту та страхування, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, які полягають у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тоді як суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості, достовірно та достатності, суд дійшов висновку, позивачем доведено обставину виникнення спірних правовідносин (укладення кредитного договору), належне виконання своїх зобов`язань первісним (надання кредиту), та неналежне виконання своїх зобов`язань позичальником (несвоєчасна та не в повному обсязі сплата тіла кредиту та процентів за користування кредитом). При цьому, відповідачем, всупереч ст. 81 ЦПК України, не надано доказів на спростування розміру заборгованості за кредитним договором, не надано свого контррозрахунку заборгованості, не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором виконала неналежним чином, доказів на спростування розміру заборгованості не надав, тому суд вважає обґрунтованим розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № №P51.13070.003920305 від 07 травня 2018 року, в сумі 10515,33 гривень, з яких заборгованість за основним боргом в сумі 6325,27 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 4190,06 гривень. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, на підставі договорів факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 року та № 29/12-23 від 29.12.2023, які на час розгляду справи не розірвані та не визнані в установленому законом порядку недійсними, від АТ «Ідея Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором P51.13070.003920305 від 07.05.2018. При цьому, як вбачається зі змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості, з моменту відступлення первісним кредитором АТ «Ідея Банк» прав вимоги у листопаді 2023 року, новими кредиторами не нараховувалися проценти за користування кредитом та інші штрафні санкції, розмір заборгованості є незмінним. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу повідомлень про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов`язанні. Однак, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів сплати відповідачем заборгованості за договорами первісному кредитору чи новому кредитору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що боржником, порушено грошове зобов`язання, у зв`язку з чим з боржника на користь стягувача підлягають стягненню сума інфляційних втрат на суму боргу та три процентів річних згідно зі ст. 625 ЦК України. Беручи до уваги приписи п.18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, суд вважає, що позивачем правомірно нараховано індекс інфляції та три проценти річних від простроченої суми за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору, тобто з 08.05.2020, і до 23.02.2022 року включно. З урахуванням викладеного, з [PERSON] на користь ТОВ «Санфорд Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №P51.13070.003920305 від 07 травня 2018 року з урахування індексу інфляції у розмірі 372,07 грн та трьох процентів річних у сумі 83,83 грн. Таким чином, суд у повному обсязі задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи ТОВ «Санфорд Капітал» надавалась професійна правнича допомога. Так, 01 квітня 2024 року між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» (Клієнт) та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «АЛЬЯНС ДЛС» в особі Керуючого партнера Маслюженко Миколи Павловича (Адвокатське об`єднання) укладено Договір про надання правничої допомоги № 1/04, відповідно до п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного Договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання Клієнта, а Клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити Винагороду. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що серед іншого, Адвокатське об`єднання здійснює юридичні дії по стягненню заборгованості третіх осіб перед Клієнтом шляхом складання, підписання та подання до суду позовних заяв. Згідно з п. 1.3 Договору № 1/04 Перелік Боржників, щодо яких Клієнтом доручається Об`єднанню вчинення дій стосовно стягнення Заборгованості, сума Заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього Договору, зазначають в Реєстрі Боржників. Клієнт зобов`язується своєчасно відшкодовувати Об`єднанню витрати, пов`язанні із наданням послуг за цим Договором, підтверджені належними доказами (п. 1.6 Договору). Згідно з п. 3.2 Договору 3.2 сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п. 1.2. цього Договору) по стягненню Заборгованості з Боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та зазначається Об`єднанням в Акті приймання-передачі наданих послуг. 10 травня 2024 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «АЛЬЯНС ДЛС» в особі Керуючого партнера Маслюженко Миколи Павловича підписано Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 за формою Додатку № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 1/04 від «01» квітня 2024 року, яким сторони підтвердили, що Об`єднання надало Клієнту наступні послуги: Проведення юридичного та фінансового аналізу Боржника [PERSON] вартістю 1200,00 грн, Складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з Боржника [PERSON] вартістю 6000,00 грн. Загальна сума - 7200,00 грн. В матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я [PERSON] , Серія ДП № 3332, видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 28.04.2017, а також Ордер на надання правничої допомоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» адвокатом Маслюженком Миколою Павловичем, Серія АЕ № 1282570 від 03.04.2024 року. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач одночасно зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу складає 7200 грн, та просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі. Також позивачем до позовної заяви додано докази щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн, а саме Договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року з додатками, Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10 травня 2024 року за формою Додатку № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 1/04 від «01» квітня 2024 року. Таким чином позивачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Окрім того, при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Оцінюючи надані позивачем докази в підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що послуги, які надавались адвокатом Маслюженком М.П. позивачу, зазначені в Акті від 10 червня 2024 року, є такими, що відповідають критеріям дійсності та необхідності, оскільки саме вказані послуги, стали ключовими для розгляду справи та прийняття рішення на користь позивача. Разом з тим, враховуючи ціну позову та значення справи для сторін, суд вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу є таким, що не відповідає критерію розумності, оскільки витрати у розмірі 7200 грн складають 2/3 від ціни позову, що свідчить про їх непропорційність відносно предмету спору. Крім того, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд виходить з того, що зазначена справа є малозначною та розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження. Категорія справ про стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи предмет та підстави позову, сталість законодавство та судової практики щодо цих правовідносин, є типовою справою для представника позивача, що відображено у реєстрі боржників від 09.04.2024, та не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів. На підставі викладеного, з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу наданих позивач послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності, розумності та пропорційності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь відповідача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved