Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ,посилаючись на те, що 14.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №5543150. Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 25000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 360 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,99% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів -кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 0,398 % в день та застосовується відповідно до наступних умов, якщо Споживач до 16.03.2022 р. або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. 16.03.2022 відповідач здійснив оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 1094 грн згідно Графіку платежів. Надалі відповідач [PERSON] оплати за Кредитним договором не здійснювала. ТОВ "Авентус Україна", у зв"язку з введенням на території України воєнного стану, в період з 25.02.2022 р. по 30.04.2022 р. за всіма кредитними договорами було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами. У період з 01.05.2022 по 12.09.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (13.09.2022 - 11.11.2022) в межах строку договору відповідно до наступного: 25000 грн * 1,99% = 497,5 грн*60 календарних днів = 29850 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 25000 гривень, перерахувавши на карту № [NUMBER] . Відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання, тому у неї виник борг по поверненню кредиту у розмірі 92162.50гривень,з яких 25000грн-тіло кредиту, 67162.50 грн.-нараховані проценти за користування кредитом..Зазначена заборгованість була нарахована на час укладення договору факторингу з ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна". 29.05.2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу №29.05/2023-Ф, за умовами якого, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №5543150. Відповідачка відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, яка виникла на час звернення до суду у розмірі 122012.50гривень , що складається: з заборгованості за основною сумою боргу - 25000 гривень, заборгованості за відсотками - 97012.50 гривень, а також понесені судові витрати у виді судового збору та витрат на правову допомогу. Представник позивача- адвокат Столітній М.М. в судове засідання не з"яивився, направив до суду заяву, в які просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена..Представник відповідача- адвокат Матвєєнко І.Ю. направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі та відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнали та просили в їх запдоволені відмовити посилаючись на те, що позивачем не доведено письмовими доказами укладення кредитного договору з [PERSON] та надання їй кредитних коштів. У письмових поясненнях на відзив на позовну заяву представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що кредитний договір з [PERSON] був укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом, що відповідає вимогам закону. Кредитні кошти відповідачка отримала, але їх не повернула і не сплатила проценти за користування коштами, тому вважають, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 14.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №5543150. Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 25000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 360 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,99% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів -кожні 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 25000 гривень, перерахувавши на карту № [NUMBER] . Вказана обставина підтверджується довідкою №2786 від 05.06.2023, виданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» , №транзакції 1065258932, сума 25000грн, дата 14.02.2022 о 19:10год, номер замовлення 27825483,номер карти № [NUMBER] . Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів за клопотанням позивача, АТ КБ "Приватбанк" повідомило, що на ім"я [PERSON] імітовано карту № [NUMBER] , на яку 14.02.2022 здійснено переказ коштів на суму 25 000 грн. Таким чином, між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із матеріалів справи вбачається, , що договір про надання споживчого кредиту №5543150 від 14.02.2022 був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора С340974. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1ст.81 ЦПК України відповідач [PERSON] та її представник не надали жодного доказу на спростування того, що [PERSON] не укладала кредитний договір, не отримувала та не вводила одноразовий ідентифікатор, не надавала ТОВ «Авентус Україна» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів, або що платіжна картка № № [NUMBER] їй не належить. [PERSON] належним чином не виконувала грошове зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 29.05.2023р. у неї виникла заборгованість у розмірі 92162.50гривень,з яких 25000грн-сума кредиту, 67162.50 грн.-сума процентів за користування кредитом. 29.05.2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу №29.05/2023-Ф, за умовами якого, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №5543150. Відповідач ухиляється від виконання умов договору. Станом на дату звернення до суду, а саме 04.12.2024р. заборгованість відповідача по кредитному договору складає 122012.5 грн., із яких- 25000 грн.- тіло кредиту; 97012.5 грн.- нараховані проценти за користувагння кредитом. Факт набуття позивачем права грошової вимоги, підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №29-05/2023 від 29 травня 2023. Із Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29-05/2023 від 29 травня 2023 встановлено, що позивач ТОВ"ФК "Фінтраст" набув права вимоги за кредитним договором на суму 92162.50грн., з яких 25 000грн.-тіло кредиту та 67162.50 грн.-нараховані проценти.. Аналізуючи письмові докази, долучені сторонами у справі, беручи до уваги норми ст.514 ч 1 ЦК України, суд вважає доцільним стягнути з відповідачки заборгованість, яка існувала на момент передачі новому кредитору грошової вимоги, а саме в розмірі 92162.5 грн., із яких 25000грн.- тіло кредиту; 67162,5 грн.- нараховані відсотки за користування кредитом. В задоволені іншої частини позовних вимог що стосуються заборгованості належить відмовити. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Відповідно до ч 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору в розмірі 2147.20грн., документально підтвердженого, та витрати за надання правничої допомги в розмірі 10000грн., які також документально підтвердженні договором про надання правової допомоги, рахунком на оплату послуг №143/30/11 від 30.11.2023р., звітом про надання правової допоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023р., ордером про надання правничої допомоги та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. Беручи до уваги, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно стягнення судових витрат підлягають задоволенню пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial