Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] у квітні 2023 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, у якому просить припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділити позивачу в натурі майно, належне на праві спільної часткової власності у розмірі 44,83% частки житлового будинку, а саме: на першому поверсі підвал площею 3,2 кв.м. та кімнату 3 площею 222,5 кв.м., а на мезоніні-кімнату ІІ площею 14,2 кв.м., а разом загальною площею 39,9 кв.м., а відповідачу виділити в натурі майно, належне на праві спільної часткової власності у розмірі 55,17% частки житлового будинку, а саме: на першому поверсі коридор-1 площею 10,2 кв.м., кухню-2 площею 20,6 кв.м., кладову-3 площею 4,6 кв.м., а на мезоніні- кімнату ІІІ площею 13,7 кв.м., а разом загальною площею 49,1 кв.м. Стягнути з відповідача на користь позивача різницю у вартості приміщень спірного житлового будинку. Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] відповідно до часток сторін у справі у житловому будинку. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вони із відповідачем є співвласниками по частці житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок сторони успадкували після смерті їх бабусі [PERSON] , що підтверджується копією рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.05.2021 року. Із копії технічного паспорту на будинок вбачається, що домоволодіння складається із одноповерхового житлового будинку із підвалом та мезоніном 1980 року побудови, загальною площею 89,0 кв.м., літньої кухні, сараю, стайні, погребу вбиральні, огорожі. На даний час практично всі господарські споруди самозруйнувалися, тому позивач не заявляє вимогу про виділення їх частки їй чи відповідачу. На першому поверсі будинку розташовані коридор площею 10,2 кв.м., кухня площею 20,6 кв.м., кімната площею 22,5 кв.м., кладова площею 4,6 кв.м., мезонін складається із двох кімнат площею 14,2 кв.м. та 13,7 кв.м. Між сторонами склався порядок користування будинком за якого позивачка користується двома житловими кімнатами на мезоніні загальною площею 27,9 кв.м, а відповідач-підвалом та приміщеннями, що знаходяться на першому поверсі загальною площею 64,3 кв.м., куди позивачку не допускає. У тій частині будинку, якою користується позивачка проживають два її сини та онука. Між сторонами у справі постійно виникають суперечки щодо користування будинком, відповідач та члени його сім`ї погрожували позивачці та її синам фізичною розправою та примусовим виселенням. Відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні належною їй часткою будинку, перерізав електропроводку, що веде до приміщень, якими вона користується. У добровільному порядку досягнути згоди щодо користування будинком сторони не змогли, неодноразові звернення до відповідача з проханням здійснити добровільний поділ будинку виявились безрезультатними. Спірний будинок збудований таким чином, що може бути розділений по вертикалі на дві майже рівні частини. У такому разі першому співвласнику можна виділити на першому поверсі коридор 1 площею 10.2 кв.м, кухню 2 площею 20,6 кв.м., кладову 4 площею 4,6 кв.м., а на мезоніні кімнату ІІІ площею 13,7 кв.м, а всього загальною площею 49,1 кв.м. Вхід до цієї частини житлового будинку можливий там, де він зараз є на першому поверсі. Другому співвласнику у власність можна виділити на першому поверсі кімнату 3 площею 22,5 кв.м., а на мезонін кімнату ІІ площею 14,2 кв.м. Оскільки вхід в підвал розміщений з кімнати 3 площею 22,5 кв.м, то підвал слід виділити у власність другого співвласника і загальна площа вказаних приміщень становитиме 39.9 кв.м. Тоді вхід до цієї частини будинку можна обладнати окремо з вулиці на перший поверх та окремо з вулиці на мезонін. Для будівництва та обслуговування вказаного будинку спадкодавцю [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 800 кв.м., яка не була приватизована, що підтверджується копією рішення виконкому Ворохтянської селищної ради №8 від 01.04.1977 року. Із урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.364 ЦК України, ст.120 ЗК України просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 20.04.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 08.05.2023 року представник відповідача подав відзив на позов. Вказав, що відповідач позов не визнає. Зазначив, що відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі №501/2148/17 поняття «поділ» і «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться спільній часткові власності, поділяється між усіма співвласниками в правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятокм із цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, і тоді має місце поділ спільного майна. Як вбачається із поданої заяви спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам по частці у зв`язку із чим виділ частки в цьому майні лише для позивачки є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами. У даній справі позивач заявила вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок за правилами ст.364 ЦК України та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у будинку. Позовних вимог про поділ житлового будинку між сторонами в натурі в порядку ст.367 ЦК України позивачка не заявляла. Також вказав, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Позивачка при зверненні до суду не надала доказів, а саме висновок щодо технічної можливості поділу спірного житлового будинку. При цьому, частка, яка виділяється, повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна як і частка, що залишається у іншого співвласника. Тобто для технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна частки співвласників мають бути ізольованими одна від одної, мати окремі виходи, системи водопостачання та водовідведення, опалення, тощо, поділ на самостійні об`єкти повинен відповідати вимогам чинних будівельних норм та стандартів. Оскільки позивачка не надала суду доказу щодо технічної можливості поділу будинку, то суд позбавлений можливості обрати серед наданих варіантів той, який більш реальний та відповідає інтересам обох співвласників, а вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації різниці у вартості приміщень є передчасною. Окрім цього, позивачка за свій рахунок та без згоди іншого співвласника здійснила добудову до спірного житлового будинку, яка стоїть впритул до зовнішніх стін кімнат першого поверху, якими користується відповідач, що порушує його права на користування належною йому часткою майна. Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу(виділу) згідно з нормами ст.ст.364,367 ЦК України. Просить врахувати, що позивачкою у позовній заяві зазначено розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6500,00 грн, але жодних доказів на підтвердження зазначених витрат не надано, а тому вимога про стягнення витрат на правничу допомогу є безпідставною та не підлягає до задоволення. 29.05.2023 року позивачка подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що вона позбавлена можливості самостійно представити суду висновок будівельно-технічної експертизи оскільки не має доступу до першого поверху будинку, яким користується відповідач, котрий не допустить експертів до цієї частки будинку. Крім того вона неодноразово намагалася приватизувати частину земельної ділянки для обслуговування своєї частини будинку, але відповідач і тут чинив їй перешкоди, тому до позовної заяви вона долучила клопотання про призначення у справі комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи після надходження висновку якої нею будуть уточнені заявлені позовні вимоги. Також вказала, що вона дійсно здійснила монтаж до житлового будинку підвісного коридору із металевими сходами на другий поверх для того, щоб мати можливість заходити до кімнат, якими користується. Вказаний коридор вона змушена була облаштувати, через те що вхід на другий поверх будинку наявний із коридора першого поверху, яким користується відповідач, який заборонив їй заходити на перший поверх. Тому щоб уникнути сварок, вона замість одного з вікон другого поверху зробила двері і до них проклала сходи(без коридору). Тому у житлову кімнату вона і члени її сім`ї заходили просто з вулиці, через що у кімнаті завжди було холодно, а тому вона в подальшому облаштувала підвісний коридор зі сходами. Вказана конструкція не є капітальною спорудою, знизу встановлені дерев`яні стовпи, під якими наявна опора з каменю та бетону, а на другому поверсі підлога з дощок та дах, навколо стовпів вона оббила плівкою гідробар`єром, за якою стін немає. Просила врахувати, що вона претендує на ту кімнату першого поверху та кімнату другого поверху, які знаходяться зі сторони змонтованого коридору, з іншої сторони будинку знаходиться вхід до будинку, яким користується відповідач. Також вказала, що вона просила відповідача добровільно поділити будинок, або дати їй можливість заходити на другий поверх з першого поверху, або дати дозвіл на монтаж коридору для входу на другий поверх, але на всі ці пропозиції [PERSON] відмовив. Вимоги про поділ даного підвісного коридору вона не заявляла і у разі, якщо це буде необхідним, вона демонтує зазначений коридор. У відзиві відповідач просить відмовити у позові, що ще раз підтверджує її доводи про те, що він не хоче поділу будинку і робить все можливе щоб вона відмовилась від своєї частки. При цьому [PERSON] замовчує той факт, що на земельній ділянці, яка не поділена між ними і порядок користування якою не визначений, він здійснив самочинне будівництво нового житлового будинку, електропостачання до якого провів самостійно від лічильника встановленого та спірному будинку. Вважає, що наведені нею у позові обставини будуть підтверджені висновком експертизи, який підтвердить правомірність заявлених вимог. Ухвалою суду від 21.06.2023 року за клопотанням представника позивачки витребувано у Ворохтянській селищній раді Надвірнянського району Івано-Франківської області належно завірені копії документів(відомості з погосподарських книг, земельних, земельно-шнурових книг, копію графічних матеріалів земельної ділянки), які містять інформацію про розміри та площу земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.07.2023 року у даній справі призначено комплексну судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 07.09.2023 року до суду надійшло клопотання експертів Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України №КСЕ-19/109-23/9171 від 23.08.2023 року про надання додаткових матеріалів та забезпечення огляду об`єктів дослідження, та одночасно повернуто до суду матеріали цивільної справи, у зв`язку із чим ухвалою суду від 15.09.2023 року провадження у даній справі було поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25.09.2023 року у задоволенні клопотання судових експертів Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за вих. №КСЕ-19/109-23/9171 від 23.08.2023 року про надання додаткових матеріалів відмовлено. Клопотання представника позивачки про зміну експертної установи задоволено та призначено у даній справ комплексну судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр». На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 08.11.2023 року до суду надійшло клопотання судового експерта за вих. №173 від 01.11.2023 року про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи на виконання якого ухвалою суду від 29.11.2023 року витребувано у Головному управлінні Держгеокадастру в Івано-Франківській області належно засвідчену копію Поземельної книги із каталогом координат поворотних точок меж земельної ділянки із кадастровим номером 2611040300:20:004:0286, площею 0,8740 га, що розташована за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.12.2023 року задоволено клопотання судового експерта за вих. №173 від 01 листопада 2023 року, долучено до матеріалів даної справи копію плану зон обмежень та засвідчену копію Поземельної книги із каталогом координат поворотних точок меж земельної ділянки із кадастровим номером 2611040300:20:004:0286, площею 0,8740 га, що розташована за адресою [ADDRESS] . Копію ухвали направлено до СП «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» для виконання вимог ухвали суду від 25.09.2023 року про призначення комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі №354/476/23. 03.06.2024 року до суду надійшов висновок експерта №111 від 30.04.2024 року за результатами проведення комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи у зв`язку із чим ухвалою суду від 13.06.2024 року провадження у даній справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.07.2024 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили провести поділ спірного будинковолодіння згідно варіанту № [NUMBER] висновку експерта №111 від 30.04.2024 року, виділивши в натурі у власність позивачці у рахунок належної їй 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] приміщення, визначені для співвласника №ІІ, а саме: підвал І площею 3,2 кв.м., кімнату 1-3 площею 22,5 кв.м., кладову 1-4 площею 4,6 кв.м., кімнату 1-5 площею 14,2 кв.м., вбиральню залишити у спільному користуванні сторін. Зазначили, що варіант поділу, який після проведення експертизи запропонував відповідач, за якого йому виділяються приміщення визначені у варіанті №1 експертизи для співвласника №І, відповідає існуючому порядку користування житловим будинком, який склався між сторонами і з яким позивачка не погоджується, оскільки її реальна частка таким чином є значно меншою від розміру ідеальної частки, що і слугувало підставою для звернення до суду. Згоди щодо укладення мирової угоди між сторонами теж не досягнуто, оскільки відповідач запропонував провести поділ по першому варіанту експертизи, але із виділом приміщень визначених співвласнику №І, на які він раніше претендував, у власність позивачки, але за такого варіанту ідеальна частка позивачки значно збільшиться і вона повинна буде компенсувати відповідачу різницю, не маючи для цього необхідних коштів. Натомість варіант поділу, який пропонує позивачка, фактично відповідає тому варіанту, який вона вказала у позові, враховує інтереси обох сторін, передбачає мінімальний відступ від ідеальних часток і позивачці відійде у власність частина будинку з тієї сторони, де нею попередньо були облаштовані сходи на мезонін. Враховуючи обраний позивачкою варіант поділу будинку, просили виділити їй у користування частину земельної ділянки, позначену у висновку експерта зеленим кольором, яка знаходиться з тієї сторони будинку, яку позивачка просить виділити їй в натурі та не примикає до господарських будівель, які розташовані на належній [PERSON] земельній ділянці із кадастровим номером 2611040300:20:004:0286. Відповідач заявлений позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, вказав, що він пропонував провести поділ спірного будинку виділивши в натурі позивачці приміщення, що розташовані на першому поверсі, тобто більшої плоші, бо [PERSON] зазначає, що у будинку проживають члени її сім`ї, а тому вона потребує більшої площі. Зважаючи на відмову позивачки у проведенні поділу за його пропозицією, вказав, що не підтримує попередньо надану згоду на поділ будинку по варіанту №1 експертизи та просить провести його по варіанту № [NUMBER] , виділивши йому в натурі у власність приміщення визначені для співвласника №ІІ, а саме: підвал І площею 3,2 кв.м., кімнату 1-3 площею 22,5 кв.м., кладову 1-4 площею 4,6 кв.м., кімнату 1-5 площею 14,2 кв.м., вбиральню залишити у спільному користуванні. Також просить надати йому у користування частину земельної ділянки площею 0,0644 га, позначену у висновку експерта зеленим кольором. Такий варіант обумовлений тим, що у будинку зареєстровані п`ятеро членів його сім`ї, а також на першому поверсі знаходиться його майно, в тому числі шафа-купе, яку за інших обставин доведеться демонтувати. Представник відповідача адвокат Проворов І.В. просив у задоволенні позову відмовити, з мотивів, наведених у відзиві на позов. Зазначив, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки заявлено позовні вимоги про виділ частки у спільному майні, що є неможливим з огляду на те, що спірний житловий будинок належить на праві спільної часткової власності лише двом співвласникам, однак вимог про поділ будинковолодіння в натурі позивачка не заявляла, своїм правом змінити предмет позову не скористалась. Також просив врахувати, що позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі, що є меншим від розміру її частки у спільному майні згідно висновку експерта, у матеріалах справи відсутні відповідні технічні висновки щодо можливості перебудови спірного будинку, відокремлення систем газо- та водопостачання та докази того, що у спірному будинку прописані члени сім`ї [PERSON] , на що остання посилалась обираючи для себе варіант поділу №2 для співвласника №ІІ згідно висновку експертизи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 21.05.2021 року, яке набрало законної сили 01.07.2021 року, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та визнано за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 22.07.2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності [PERSON] на частку житлового будинку загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №267107082 від 22.07.2021 року. Рішенням виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради №8 від 01.04.1977 року [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 800 кв.м по [ADDRESS] під будівництво житлового будинку. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 25.09.2018 року ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вказане будинковолодіння складається із житлового будинку літ. А, 1980 року побудови, загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 50,4 кв.м., літньої кухні літ. Б-1 1957 року побудови, стайні літ. Б, сараю літ. В, погреба літ. Д., вбиральні літ. У та огорожі 1980 року побудови. Житловий будинок літ. А складається із: підвалу 1 площею 32 кв.м.; по першому поверху- коридору 1-1 площею 10,2 кв.м., кухні 1-2 площею 20,6 кв.м., кімнати 1-3 площею 22,5 кв.м., кладової 1-4 площею 4,6 кв.м.; по мезоніну- кімнати 1-5 площею 14,2 кв.м, кімнати 1-6 площею 13,7 кв.м. Із довідок №1365, №596, виданих виконкомом Ворохтянської селищної ради 18.10.2018 рок та 20.06.2023 року відповідно, вбачається, що померлій [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] ) житловою площею 24,29 кв.м. При зміні назви вулиць та нумерації будинків у смт. Ворохта відповідно до рішення виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради №44 від 22.07.1987 року будинку [PERSON] був присвоєний [ADDRESS] . Оскільки даний адресний номер будинку вже внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень, будинку померлої [PERSON] попередньо присвоєний адресний номер [ADDRESS] . 19.09.2022 року [PERSON] звернулась у ВП №1(м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, за змістом якого просила внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за фактом вчинення щодо неї, її синів [PERSON] , [PERSON] та онуки [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296, ст.356 КК України. Також 19.09.2022 року [PERSON] звернулась із заявою до селищного голови Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, в якій посилаючись на неправомірні дії [PERSON] , що перерізав електропроводи, які ведуть до житлового будинку по [ADDRESS] , просила вжити заходів для відновлення порушених прав членів її сім`ї, провести комісійне обстеження та встановити факт наявності/відсутності електропостачання на другому поверсі будинку. 21.09.2022 року [PERSON] направила на адресу ВП №1(м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області заяву, в якій просила повідомити про результати розгляду поданого нею 19.09.2022 року повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Із долученої копії скарги на бездіяльність ВП №1(м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 28.09.2022 року, яка не містить відмітки про реєстрацію, вбачається, що [PERSON] зверталась до слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою на бездіяльність вказаного правоохоронного органу, що полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення на підставі поданої нею 19.09.2022 року заяви про вчинення кримінального правопорушення. Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської областів від 30.01.2023 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення. Пунктом 1.1 рішення Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №153-122/2021 від 24.09.2021 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель комунальної власності площею 0,8740 га (кадастровий номер 2611040300:20:004:0286) для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] [PERSON] та передано дану ділянку у приватну власність. Згідно Плану меж земельної ділянки із кадастровим номером 2611040300:20:004:0286 по лінії від А до Б вказана ділянка межує із землями Ворохтянської селищної ради(дорога), по лінії від Б до В із змелями Ворохтянської селищної ради(кадастровий номер не визначено), по лінії від Г до Д-дорога. Ворохтянська селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області на виконання ухвали суду від 21.06.2023 року про витребування доказів листом за вих. №492/07-04 від 05.07.2023 року повідомила, що згідно записів земельно-кадастрової книги Ворохтянської селищної ради за померлою [PERSON] по [ADDRESS] було обліковано всього 0,7018 га землі. Однак, після смерті [PERSON] земельною ділянкою в повному обсязі користувався [PERSON] , а тому рішенням Ворохтянської селищної ради від 24.09.2021 року №153-12/2021 йому була передана у власність земельна ділянка площею 0,8740 га кадастровий номер: 2611040300:20:004:0286 для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] (в тому числі і землі, які були у користуванні [PERSON] ). Ворохтянською селищною радою не приймалось рішення про передачу у власність земельної ділянки, на якій розміщений будинок, що на даний час належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . Приблизна площа не переданої у власність ділянки, на якій розміщений будинок [ADDRESS] становить приблизно 0,10-0,15 га. Вищенаведене підтверджується долученою копією із земельно-кадастрової книги Ворохтянської селищної ради, запис №42. Як вбачається із висновку експерта №111 від 30.04.2024 року за результатами проведеної судової оціночно-будвельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи встановлено, що ринкова вартість житлового будинку літ. А з господарською спорудою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці, що знаходиться у користуванні [PERSON] становить на день проведення експертизи становить 546978,00 грн., з яких: вартість житлового будинку літ. А становить 541508,00 грн, вартість вбиральні-5470,00 грн. Ринкова вартість частки житлового будинку літ. А з господарською будівлею(вбиральня), які знаходяться по [ADDRESS] становить 273489,00 грн. та розташовані на земельній ділянці площею 0,1419 га, яка знаходиться у користуванні [PERSON] та [PERSON] станом на день проведення експертизи становить 273489,00 грн. Ринкова вартість частки житлового будинку літ. А, який знаходиться по [ADDRESS] станом на день проведення експертизи становить 270754,00 грн. із урахуванням того, що при грошовому розподілі вказаного будинку співвласникам по частки повинно належати 44,5 кв.м. загальної площі. При обстеженні житлового будинку літ. А, який розташований на земельній ділянці площею 0, 1419 га по [ADDRESS] встановлено, що з дворового фасаду будинку влаштовані стрічкові бутові фундаменти під добудову на мезонін, розмірами 2,5м х 7,5м, які на даний час накриті а/цементними листами. Як наявна добудова до житлового будинку станом на день проведення експертизи відсутня. Враховуючи те, що мінімальна необхідна площа для однокімнатної квартири відповідно до ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення. Видання офіційне» становить 22,62 кв.м., у відповідності до даних, наведених в технічному паспорті житлового будинку і станом на день дослідження розподіл даного ьудинку між співвласниками з відокремленими входами-виходами в частках по можливий і площа відповідно до їх часток становить 44,5 кв.м. Експертом розглядалися варіанти розподілу житлового будинку з господарською будівлею в частках по з відступом від ідеальних часток для створення окремих квартир з окремими входами-виходами, при умові виконання перепланування без втручання в несучі конструкції будинку, господарська будівля-вбиральня залишається в спільному користуванні. По варіанту поділу №І співвласнику частки №1 слід надати наступні приміщення: підвал І площею 3,2 кв.м. вартістю 15576,00 грн.; частину коридору 1-1 площею 5,1 кв.м. вартістю 29491,00 грн.; кухню 1-2 площею 20,6 кв.м. вартістю 136902,00 грн.; кімнату 1-3 площею 22,5 кв.м. вартістю 149530,00 грн., а всього загальною площею 51,4 кв.м., вартістю 331499,00 грн. Вказаному співвласнику необхідно в коридорі 1-1 влаштувати дерев`яну перегородку для відокремлення частини коридору, поштукатурити, пофарбувати, вартість ремонтних робіт становить 2578,00 грн. Реальна частка даного співвласника складає 334234,00 грн, що на 60745,00 грн. більше за ідеальну частку. Співвласнику частки №2 за вказаним варіантом слід надати наступні приміщення: частину коридору 1-1 площею 5,1 кв.м. вартістю 29491,00 грн.; комору 1-4 площею 4,6 кв.м., вартістю 26600,00 грн.; кімнату 1-5 площею 14,2 кв.м. вартістю 78338,00 грн.; кімнату 1-6 площею 13,7 кв.м. вартістю 75580,00 грн., а всього загальною площею 37,6 кв.м, вартістю 210009,00 грн. Вказаному співвласнику необхідно встановити дерев`яну перегородку в приміщенні коридору, поштукатурити, пофарбувати; в коридорі 1-1 влаштувати сходи на мезонін, які на день обстеження демонтовані; в приміщенні 1-4 вирізати зовні проріз та влаштувати двері, розібрати перекриття для входу на мезонін. На мезонін також можливо заходити через зовнішні сходи. Вартість ремонтних робіт становить 15734,00 грн. Реальна частка даного співвласника складає 212744,00 грн, що на 60745,00 грн. менше від ідеальної частки. Вбиральня №1 вартістю 2753, 00 грн. залишається у спільному користуванні співвласників. По варіанту поділу №ІІ співвласнику частки №1 слід надати наступні приміщення: коридор 1-1 площею 10,2 кв.м. вартістю 58982,00 грн.; кухню 1-2 площею 20,6 кв.м. вартістю 136902,00 грн.; кімнату 1-6 площею 13,7 кв.м. вартістю 75580,00 грн., а всього загальною площею 44,5 кв.м., вартістю 271464,00 грн. Вказаному співвласнику необхідно в коридорі 1-1 влаштувати дерев`яні сходи на мезонін. Між приміщеннями 1-3 і 1-4 пробити проріз, в приміщенні кладової 1-4 пробити проріз та встановити двері, поштукатурити та пофарбувати стіни. На мезоніні в приміщенні кімнати 1-6 влаштувати проріз та встановити двері. Вартість ремонтних робіт становить 22314,00 грн. Реальна частка даного співвласника складає 274199,00 грн, що на 710,00 грн. більше за ідеальну частку. Співвласнику частки №2 за вказаним варіантом слід надати наступні приміщення: підвал І площею 3,2 кв.м. вартістю 15576,00 грн.; кімнату 1-3 площею 22,5 кв.м. вартістю 149530,00 кв.м.; кладову 1-4 площею 4,6 кв.м. вартістю 26600,00 грн.; кімнату 1-5 площею 14.2 кв.м. вартістю 78338,00 грн., а всього загальною площею 44,5 кв.м, вартістю 270044,00 грн. Вказаному співвласнику необхідно між приміщеннями 1-3 та 1-2, 1-1, 1-4 демонтувати двері та закласти прорізи. В приміщення кімнати 1-3, 1-6 та кладової 1-4 пробити прорізи та встановити двері. На мезонін між кімнатами 1-5 і 1-6 демонтувати двері та закласти проріз. Вартість ремонтних робіт становить 9536,00 грн. Реальна частка даного співвласника складає 272779,00 грн, що на 710,00 менше за ідеальну частку. Вбиральня №1 вартістю 2753, 00 грн. залишається у спільному користуванні співвласників. При обмірах земельної ділянки встановлено, що фактична площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] та [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] становить 0,1419 га. Вказана ділянка по периметру не огороджена, межує із земельною ділянкою [PERSON] із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться у його приватній власності із кадастровим номером 2611040330:20:004:0286 площею 0, 8740 га, на якій розташовані господарські будівлі(літня кухня, сарай, стайня, погріб, вбиральня), що зазначені в інвентарній справі будинковолодіння по [ADDRESS] . Експертом та інженером-геодезистом виготовлено один варіант визначення порядку користування земельної ділянки площею 0,1419 га, що розташована в [ADDRESS], яка буде використовуватись для обслуговування житлового будинку, що знаходиться у приватній спільній частковій власності співвласників в частках по 1/2. За вказаним варіантом співвласнику №1 у користування слід надати земельну ділянку площею 0,0644 га(жовтий колір), співвласнику №2-земельну ділянку площею 0,0644 га(зелений колір). Земельна ділянка площею 0,0131 га буде знаходиться у спільному користуванні співвласників житлового будинку. Як встановлено судом, між сторонами по справі протягом тривалого часу існують суперечності щодо порядку володіння та користування належним їм на праві спільної часткової власності житловим будинком, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , однак у позасудовому порядку згоди щодо поділу спільного майна не досягнуто. Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд встановив наступне. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частинами першою, третьою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У силу ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до положень ч.1 ст.1267, ч.1 ст.1278 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ч.2 ст.1278 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які її прийняли, на праві спільної часткової власності (ч.4 ст.355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються передбачені в Главі 26 ЦК України правила, що регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ проводиться у судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За змістом ч.ч.1,2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Наведені вище правові висновки узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі №344/8200/14-ц, а також у постановах Верховного Суду від 10.02.2021 року по справі №445/442/16-ц, від 21.05.2021 року по справі №592/6413/18, від 15.11.2021 року по справі №279/790/18, від 12.01.2022 року по справі №127/18807/19, від 31.03.2022 року по справі №289/852/18, від 20.05.2022 року по справі №490/3703/19, від 08.06.2022 року по справі №477/878/19, від 29.06.2022 року по справі №466/3008/17, від 29.06.2022 року по справі №495/3521/18. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55(далі - Інструкція). Згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. За змістом ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 120 ЗК України (у редакції, чинній на час набуття сторонами права власності на житловий будинок) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною четвертою ст.120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Частиною другою ст.95 ЗК України передбачено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно роз`яснень, викладених у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у разі, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, суд лише визначає умови, на яких співвласники її використовуватимуть з метою забезпечення ефективної реалізації ними своїх прав щодо користування майном. Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками по частині житлового будинку із господарськими спорудами та будівлями загальною площею 89,0 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] , який успадкований ними після смерті їх бабусі [PERSON] . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, яка перебувала у користуванні спадкодавця [PERSON] та після набуття сторонами права власності на частки у житловому будинку перейшла у їхнє користування. На момент розгляду справи площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні сторін із урахуванням раніше приватизованої відповідачем частини цієї земельної ділянки розміром 0,8740 га, складає 0,1419 га, з яких: 0, 0131 га- земля під будинком. За існуючого між сторонами порядку користування житловим будинком позивачка користується приміщеннями, що розташовані на мезоніні загальною площею 27,9 кв.м., а у користуванні відповідача перебувають підвал та приміщення, розташовані на першому поверсі будинку, загальною площею 61,1 кв.м. Водночас, виходячи із загальної площі спірного будинку та розміру часток співвласників, який є рівним, кожному із співвласників повинно належати по 44,5 кв.м. загальної площі житлового будинку, однак у добровільному порядку сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна відповідно до розміру належних їм часток та порядку користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Висновком експерта №111 від 30.04.2024 року за результатами проведеної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи із урахуванням площі спірного житлового будинку та часток співвласників встановлено технічну можливість поділу будинку між сторонами та створення окремих ізольованих квартир, при умові виконання перепланування без втручання у несучі конструкції будинку. Експертом запропоновано два варіанти поділу житлового будинку з відступом від розміру ідеальних часток сторін. Обираючи один із запропонованих варіантів поділу спірного майна в натурі, згідно наданого суду висновку експерта, суд враховує, що кожен із запропонованих варіантів поділу житлового будинку передбачає виділення фактично двох окремих квартир з окремими входами-виходами, які не потребують додаткового переобладнання конструктивних елементів будинку та систем інженерного устаткування, однак варіант поділу №І передбачає значний відступ у частці для одного зі співвласників та виплату компенсації іншим співвласником у розмірі 60745,00 грн, оскільки у власніть одного зі співвласників перейдуть приміщення загальною площею 51,4 кв.м., а іншого-37,6 кв.м. Натомість варіант поділу №ІІ передбачає мінімальний відступ від часток сторін та сплату компенсації за зменшення ідеальної частки у розмірі 710,00 грн., а загальна площа приміщень, що пропонується виділити кожному зі співвласників становитиме 44,5 кв.м. За обох варіантів поділу єдина придатна до використання господарська будівля-вбиральня залишається у спільному користуванні сторін. У судовому засіданні сторони, посилаючись на важке матеріальне становище, зазначили про відсутність у кожного із них можливості сплатити іншій стороні компенсацію за відступ від ідеальної частки, оскільки позивачка ніде не працює, а відповідач є особою пенсійного віку. За таких обставин, суд приходить до висновку про поділ будиноковолодіння в натурі за варіантом №ІІ судової експертизи, який передбачає найменший відступ від ідеальних часток в праві спільної часткової власності сторін, виділивши у власність позивачці приміщення визначені для співвласника №2, а саме: підвал І площею 3,2 кв.м., кімнату 1-3 площею 22,5 кв.м., кладову 1-4 площею 4,6 кв.м., кімнату 1-5 площею 14,2 кв.м., а всього загальною площею 44,5 кв.м вартістю 270044,00 грн, а відповідачу -приміщення визначені для співвласника №1, а саме: коридор 1-1 площею 10,2 кв.м., кухню 1-2 площею 20,6 кв.м., кімнату 1-6 площею 13,7 кв.м., а всього загальною площею 44,5 кв.м., вартістю 271464,00 грн, залишивши у спільному користуванні сторін господарську будівлю-вбиральню. Зважаючи на те, що за вказаним варіантом поділу реальна частка відповідача [PERSON] таким чином збільшується, з нього слід стягнути на користь позивачки компенсацію за відхилення від розміру ідеальних часток співвласників у сумі 710,00 грн. Такий варіант розподілу спільного майна в натурі, на переконання суду, відповідає найкращим інтересам сторін, є максимально наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників у житловому будинку, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу матеріальних затрат та фізичних зусиль, а приміщення, які переходять у власність позивачки, знаходяться з тієї сторони будинку, де остання попередньо проживала та влаштувала собі вхід до житлової кімнати на другому поверсі. Також суд враховує те, що наведений варіант поділу дає можливість встановити такий порядок користування сторонами спірною земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1419 га, за якого у користування відповідача перейде та частина земельної ділянки, що безпосередньо примикає до раніше приватизованої ним земельної ділянки площею 0, 8740 га із кадастровим номером 2611040300:20:004:0286 га, на якій розташовані господарські будівлі та споруди та збудований ним новий житловий будинок, що останній не заперечив у суді. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про необхідність проведення поділу по варіанту експертизи №ІІ із виділом приміщень, передбачених для співвласника №2 у власність саме йому із урахуванням кількості зареєстрованих у будинку членів його сім`ї та наявного у будинку майна, оскільки як зазначено вище, визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У висновку експерта №111 від 30.04.2024 року запропоновано один варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1419 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] , за якого кожному із співвласників житлового будинку виділяється у користування земельна ділянка рівноцінною площею 0,0644 га, прохід до якої буде здійснюватись по лінії межі від А до Б, а ділянка площею 0,0131 га буде знаходитись у спільному користуванні. Таким чином, із урахуванням визначеного судом варіанту поділу в натурі житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , суд приходить до висновку про можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1419 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, між сторонами відповідно до запропонованого у висновку судової експертизи варіанту, згідно з яким у користування позивачці слід виділити земельну ділянку площею 0,0644 га, яка позначена у додатку до висновку експерта «Визначення порядку користування» зеленим кольором, у користування відповідачу слід виділити частину земельної ділянки площею 0,0644 га, позначену у вказаному додатку до висновку експерта жовтим кольором, а земельну ділянку загальною площею 0,0131 га, позначену у додатку червоним кольором слід залишити у спільному користуванні сторін. Щодо обраного позивачкою способу захисту свого права як співвласника спірного майна, суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 по справі № 917/1739/17 зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. У постановах Верховного Суду від 19.05.2021 року в справі №501/2148/17, від 28.07.2021 року в справі № 310/7011/17, зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. У позовній заяві позивачка просить виділити в натурі у власність їй та відповідачеві відповідні частини будинковолодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою пропорційно до розміру належних їм часток у житловому будинку, що відповідає фактичному поділу даного майна між двома співвласниками, що позивачка та її представник підтвердили у ході судового розгляду. Тому суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце саме поділ майна на підставі ст.367 ЦК України, результатом якого є припинення правовідносин спільної часткової власності, а не виділ у натурі частки із спільного майна. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суду у постанові від 09.08.2024 року у справі №442/8542/19 за позовом про виділ в натурі 1/2 ідеальної частки в житловому будинку, залишивши без змін кінцеву постанову Львівського апеляційного суду від 03.04.2024 року у даній справі, якою проведено реальний поділ будинковолодіння між двома співвласниками відповідно до часток у праві спільної власності. Щодо доводів представника відповідача про відсутність у матеріалах справи технічних висновків про можливість перепланування, суд зазначає наступне. Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеного у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 року у справі № 707/2516/18 положення статті 152 ЖК України не стосуються вирішення питань технічної можливості поділу спірної нерухомості та визначення необхідності його здійснення. Тобто, стаття 152 ЖК України не застосовується при вирішенні спору співвласників про поділ спільного майна або про виділ з нього частки. Тому відсутність у матеріалах справи технічних висновків про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки тощо не перешкоджає суду ухвалити рішення про суті спору, якщо наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи. Таким чином, у суду відсутні підстави вимагати від позивача проходження дозвільної процедури за правилами статті 152 ЖК України до ухвалення судом рішення про поділ спірного нерухомого майна. Отже, ухвалення рішення суду про поділ нерухомого майна в натурі між його співвласниками не потребує попереднього (до ухвалення такого рішення) подання до суду сторонами документів, що дають право на виконання відповідних будівельних робіт, навіть у тому випадку, коли такий поділ вимагатиме переобладнання та перепланування спірної нерухомості з проведенням робіт, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. Із урахуванням наведеного вказані доводи представника відповідача не заслуговують на увагу. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними, згідно ст.77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Частиною другою ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою слід задовольнити та провести реальний поділ житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] та належить сторонам на праві спільної часткової власності відповідно до варіанту № [NUMBER] (таблиця №3) висновку експерта №111 судової інженерно-технічної(оціночно-будівельної, будівельно-технічної і земельно-технічної експертизи) від 30.04.2024 року, виділивши у власність позивачці приміщення визначені для співвласника №ІІ загальною площею 44,5 кв.м. вартістю 270044,00 грн., а відповідачу-приміщення визначені для співвласника №І загальною площею 44,5 кв.м., вартістю 271464,00 грн, господарську будівлю-вбиральню слід залишити у спільному користуванні сторін та стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію за відхилення від розміру ідеальних часток співвласників у сумі 710,00 грн. Встановити сторонам порядок користування земельною ділянкою площею 0,1419 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , виділивши у користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,0644 га, позначену у додатку до висновку експерта «Визначення порядку користування» зеленим кольором, у користування [PERSON] - частину земельної ділянки площею 0,0644 га, позначену жовтим кольором, а земельну ділянку загальною площею 0,0131 га, позначену червоним кольором залишити у спільному користуванні сторін. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3220,80 грн., із урахуванням визначеної нею ціни позову у розмірі 101998,5 грн. та виходячи із кількості заявлених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до висновку експерта №111 від 30.04.2024 року вартість частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] становить 273489,00 грн., за таких обставин розмір судового збору, який підлягав до сплати за заявлену майнову вимогу про виділ в натурі частки житлового будинку становить 2734,89 грн. Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3220,80 грн., а також стягнути з нього 1661,29 грн.(2734,89-1073,60=1661,29) недоплаченого судового збору на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved