Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якого діяв представник [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступне. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя, 06 серпня 2012 року [PERSON] склала заповіт за № 36, яким на випадок своєї смерті заповіла на користь [PERSON] , все своє майно [PERSON] була постійно зареєстрована та проживала в [ADDRESS] з 1949 року по день смерті [INFO] . На момент смерті, з нею в одному будинку в [ADDRESS] був зареєстрований та проживав [PERSON] . Спадкоємців які мають право на обов`язкову частку в спадщині згідно ст.1241 та пережившого подружжя немає. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , який складається з житлового будинку, ганку літ. «А» загальною площею 46,90 кв.м. та житловою 41,70 кв.м., побудованих в 2001 року, вбиральня літ. «Б», сарай «В» - споруджених 2001 року, сарай літ. «Г» - спорудженого 1990 року, літня кухня літ. «Д» - спорудженої 2010 року, літня кухня, тамбур літ. «Е» - споруджених 1960 року, колодязь №1, ворота з хвірткою №2, Огорожа № 3,4,5, та інше. [PERSON] у визначений строк звернувся до нотаріуса із заявою № 79 від 17.04.2015 року про прийняття спадщини після смерті своєї матері, однак постановою нотаріуса №113/02-31 від 29.07.2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] , через те що не подав до нотаріуса правовстановлюючих документів, які підтверджують належність спадкодавцеві права власності на зазначене вище нерухоме майно. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері право власності на житловий будинок з належним до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, проте від його імені діяв представник [PERSON] , який подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача. Вказав що позовні вимоги підтримує та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач на призначені судові засідання явку свого представника не забезпечив, однак до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача, також вказав, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. [INFO] померла мати заявника, [PERSON] у віці 65 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.10.2014 року За життя, 06 серпня 2012 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] секретарем виконавчого комітету Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, зареєстрований в реєстрі за № 36, яким на випадок своєї смерті заповіла на користь [PERSON] , все своє майно, яке на день смерті їй буде належати, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те що їй буде належати на день смерті і на що за законом буде мати право, який на час відкриття спадщини не змінений і не скасований. Згідно довідки № 706 виданого 15.04.2015 року Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області померла [PERSON] була постійно зареєстрована та проживала в [ADDRESS] з 1949 року по день смерті [INFO] . Як вбачається з довідки № 707 виконавчого комітету Лунківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 15.04.2015 року на момент смерті [PERSON] з нею в одному будинку в [ADDRESS] був зареєстрований та проживав [PERSON] , підставою являється погосподарська книга № 4, с.Лунка, о.р. 0167-1, стор. 99-100. Відповідно довідки № 77 виданої 20.04.2015 року Лунківською сільською радою Герцаївського району Чернівецької області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємців які мають право на обов`язкову частку в спадщині згідно ст.1241 та пережившого подружжя немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] та земельних ділянок: -земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, кадастровий № 7320783000:01:001:0240, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] ; -земельної ділянки загальною площею 0,0497 га, кадастровий № 7320783000:01:001:0241, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Лунка, Чернівецького району Чернівецької області; -земельної ділянки загальною площею 2,2494 га, кадастровий № 7320783000:01:002:0072, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лунківської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області. Дані обставини підтверджуються також дослідженою в судовому засіданні копією спадкової справи заведеної відносно спадкового майна спадкодавця. Згідно акту обстеження № 73 виданого 05.08.2023 року ФОП [PERSON] та даних технічного паспорту виготовленого 05.08.2024 року житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , господарство складається: житлового будинку, ганку літ. «А» загальною площею 46,90 кв.м. та житловою 41,70 кв.м., побудованих в 2001 року, вбиральня літ. «Б», сарай «В» - споруджених 2001 року, сарай літ. «Г» - спорудженого 1990 року, літня кухня літ. «Д» - спорудженої 2010 року, літня кухня, тамбур літ. «Е» - споруджених 1960 року, колодязь № 1, ворота з хвірткою № 2, Огорожа № 3, 4, 5. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 388714375 від 29.07.2024 року, 10.02.2014\~року та\~Витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності серії\~ЕАТ №\~395168,\~індексний номер\~витягу:\~17666680\~від 12.02.2014\~року, [PERSON] за життя зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий №7320783000:01:001:0240 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав їх обтяжень, індексний номер: 10806546 від 11.02.2014 року. в [PERSON] у визначений строк звернувся до нотаріуса із заявою № 79 від 17.04.2015 року про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою №113/02-31 від 29.07.2024 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] , через те що не подав до нотаріуса правовстановлюючих документів, які підтверджують належність спадкодавцеві права власності на зазначене вище нерухоме майно. За життя померла не оформила в бюро технічної інвентаризації документ про право власності на будинок. Отримати зараз правовстановлюючий документ на житловий будинок\~з належними\~до нього\~господарськими будівлями\~і спорудами,\~що розташований\~по [ADDRESS] в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006 (провадження № 61-5088св18), від 26 серпня 2020 року у справі № 636/4329/16-ц (провадження № 61-22570св18). Відповідно до ст.ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.ст.1233 та 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З 1992 року в України почав діяти Закон України «Про власність», який визначив поняття приватної власності та способи його набуття, також почала діяти нова редакція ЦК УРСР. Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріплених в абзаці 2 п.6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», необхідно розмежовування права на спадщину як майнового права (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна, тобто спадкоємець у будь-якому разі не позбавляється права на спадщину, навіть за умови відсутності на неї правовстановлюючих документів, при цьому необхідно обрати правильний спосіб захисту права спадкоємця, в тому числі шляхом звернення до суду не з позовом про визнання права власності на спадщину, а з позовом про визнання права на спадщину, після чого, в разі наявного відповідного рішення суду, такий спадкоємець набуває права на спадщину та можливості узаконити таке будівництво, в тому числі з використанням так званої «будівельної амністії», що на даний час передбачено Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13 січня 2015 року № 92-VIII та наказом Мінрегіону № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт». Зазначені об`єкти нерухомості збудовано в період з 1992 по 2015 роки, тобто в період дії так званої «будівельної амністії», що дає можливість, за спрощеною процедурою, без додаткових експертиз та дозволів, легалізувати вже зведений житловий, садовий або дачний будинок, а також прибудови до нього чи господарські споруди поряд з будинком. Правовий режим «будівельної амністії» визначено «Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт», затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, буді вництва та\~житлово-комунального\~господарства України\~03\~липня 2018\~року №\~158 з останніми змінами та доповненнями (далі Порядок). Цей Порядок, розроблений на виконання вимог Закону України «Про регулювання\~містобудівної діяльності» встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 500 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року. Саме до такої категорії належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в за адресою [ADDRESS] , 2001 року будівництва. Відповідно до п.5 Порядку технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 500 квадратних метрів включно, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться виконавцем (експертом (інженером) з технічної інвентаризації) під час їх технічної інвентаризації лише за результатами попереднього (візуального) етапу обстеження. Згідно з п.1. Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 12\~травня 2023\~року №\~488 технічна інвентаризація проводиться з метою визначення складу, фактичної площі, об`єму, технічного стану та/або змін зазначених характеристик за певний період часу із виготовленням відповідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта). Власне видача технічного паспорта на такий об`єкт будівництва і є результатом технічної інвентаризації та доказом позитивного технічного обстеження об`єкту нерухомості. В такому разі будь-яких додаткових експертиз проводити не потрібно. До позовної заяви додана копія технічного паспорта на житловий будинок та Витяг із Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва із зазначенням даних щодо технічної інвентаризації будинку садибного типу (технічний паспорт із кюар-кодом) від 05.08.2024 року. Реєстраційний номер ТІ01:8818-5628-8456-8243. Інвентаризаційна справа №2. Будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , збудовано на спеціально відведеній для цього земельній ділянці, що на даний час на праві приватної власності належать позивачу [PERSON] , який набув її в порядку спадкування після смерті [PERSON] (кадастровий №7320783000:01:001:02240). Цільове призначення ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (витяг з Державного реєстру речових прав №388739257 від 29.07.2024 року додається). Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, позивач являється спадкоємцем після смерті матері, та має право на спадкування. Тому, зважаючи на те, що інших спадкоємців, передбачених ст.1241 Цивільного кодексу України після смерті [PERSON] немає, а за життя заповіла на користь [PERSON] , все своє майно та все на що за законом буде мати право, а позивач своєчасно отримав спадщину, а померла за життя не оформила правовстановлюючі документи на житловий будинок, через що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , у зв`язку суд дійшов висновку про наявність достатніх доказів і підстав для задоволення в судовому порядку вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем

Outcome: approved