Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15772 від 05 липня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» (далі - ТОВ «ФК «ДІНЕРО») заборгованості у розмірі - 9 971 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування вимог зазначається, що 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 15772 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованості у розмірі - 9 971 грн. 00 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. від 22 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. № 15772 від 05 липня 2021 року, боржником за даним виконавчим написом є [PERSON] , стягувачем ТОВ «ФК «ДІНЕРО». Виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства. Під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус не дотримався вимог, визначених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 та не переконався у безспірності заборгованості за кредитним договором. Крім того, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови укладення нотаріально посвідченого кредитного договору. З підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач звернулася до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (суддя Сердинський В.С.) Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER] від 22 вересня 2021 року, відкритого на підставі виконавчого напису, вчиненого 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим номером 15772, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» у розмірі - 9 971 грн. 00 коп. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2023 року прийнято до розгляду у спрощеному провадженні дану цивільну справу та призначено судове засідання (суддя Василишин В.О.) Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2024 року витребувано докази у даній справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 06 червня 2024 року його представник адвокат Лазорко Р.Й. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій вказав, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач ТОВ «ФК «ДІНЕРО» у судове засідання представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду неповідомлені. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно з положеннями статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за номером 15772 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованості у розмірі - 9 971 грн. 00 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. від 22 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. № 15772 від 05 липня 2021 року. Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 22 вересня 2021 року вбачається, що з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором № АG6802034 від 03 вересня 2019 року, укладеним з ТОВ «ФК «ДІНЕРО», стягнуто суму заборгованості у розмірі - 9 321 грн. 00 коп., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі - 7 000 грн. 00 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі - 2 321 грн. 00 коп. Стягнення заборгованості проведено за період з 04 жовтня 2019 року по 11 березня 2021 року. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату у розмірі - 650 грн. 00 коп., загальна сума, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить - 9 971 грн. 00 коп. Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування пункту 1 та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 05 липня 2021 року вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. При цьому доказів, які б свідчили, що кредитний договір № АG6802034 від 03 вересня 2019 року, укладений між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] нотаріально посвідчений, матеріали справи не містять. Ухвала суду про витребування доказів у справі від 30 квітня 2024 року залишена без реагування. Велика Палата Верховного Суду 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 ухвалила постанову в якій зазначено, що подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Доказів, які б свідчили, що кредитний договір № АG6802034 від 03 вересня 2019 року, укладений між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] нотаріально посвідчений, матеріали справи не містять. З огляду на викладені обставини, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 15772 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений у порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься копія договору № 37 про надання правової допомоги від 18 травня 2023 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Лазорко Р.Й., детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лазорко Р.Й. вартістю 4 000 грн. 00 коп., платіжної інструкції від 19 травня 2023 року на суму - 4 000 грн. 00 коп. Згідно з частинами четвертою-шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлялося. Таким чином, суд вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі - 4 000 грн. 00 коп. є співмірними зі складністю справи та виконаним адвокатом роботам. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі - 4 000 грн. 00 коп. з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 1 073 грн. 60 коп., сплачений позивачем за подачу позовної заяви та судовий збір у розмірі - 536 грн. 80 коп., сплачений за подачу заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved