Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

03.10.2024\~року [PERSON] звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 21.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 224. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 лютого 2015 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем поступово погіршувалось, причиною цього стало нерозуміння один одного, різні погляди на життя. В даний час сім`я існує форрмально, більше двох років сторони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на 29.10.2024 року на 09 год. 30 хв. (а.с.12). В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.13, 18). Відповідач в судове засідання також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, позовні вимоги визнає в повному обсязі, обставини, викладені в позовній заяві не заперечує (а.с.16-17). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 21.02.2015 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ Волинської області (актовий запис №224), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.03.2022року, виданого повторно (а.с. 5). Від даного шлюбу мають спільну дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 16.06.2015 року (а.с. 6). Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/011620674 від 25.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4) Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/011621009 від 25.09.2024 року, вбачається, що дитина, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) З матеріалів справи вбачається, що причиною розірвання шлюбу стало нерозуміння один одного, різні погляди на життя. В даний час сім`я існує форрмально, більше двох років сторони проживають окремо. Сторони зазначені обставини у справі не заперечували, фактично їх визнали, тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин, з огляду на те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо, спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved