Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Представник позивачів адвокат Зощенко В.В. який діє від імені та в інтересах позивачів звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання за позивачами права власності по 1/2 частині на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі прийняли спадщину після смерті батька. Однак, не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Тому звернувся до суду із вказаним позовом. У підготовче судове засідання позивачі не з`явились, проте у позові просять розглянути справу без їх участі. Позов підтримують та просять задовольнити. У підготовчому судовому засіданні представник позивачів адвокат Зощенко В.В. позов підтримав та просить задовольнити. У підготовче судове засідання представник відповідача Коропської селищної ради не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~Заслухавши пояснення,\~дослідивши матеріали\~справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 22). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 913305 вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано 12 квітня 2006 року [PERSON] (а.с. 23). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 207/2018 спадкоємцем майна померлого [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину. Проте, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,7069 га, кадастровий номер 7422288300:02:000:0153, розташованої на території Рижківської сільської ради Коропського (нині Новгород-Сіверського) району Чернігівської області, що належала померлому [INFO] [PERSON] , оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку не наданий. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved