Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

17.10.2023 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, яка обґрунтована тим, що [PERSON] , яка доводиться заявнику матір`ю, не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними. В обґрунтування заяви посилається на наявність у [PERSON] психічного захворювання через яке вона не розуміє значення своїх дій, не може ними керувати і потребує опіки та постійного догляду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено у справі судову-психіатричну експертизу. 12.06.20224 р. Державною установою «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» проведено судово-психіатричну експертизу. Заявник у судовому засіданні підтримує вимоги заяви, просить її задовольнити. Представник заінтересовані особи не заперечує проти задоволення заяви. Представник особи, недієздатність якої встановлюється, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 28.01.1970 р. Горенською сільською радою Києво-Святошинського Київської області (актовий запис №5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 29.11.1978 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (актовий запис №573). Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно витягу з акту огляду МСЕК №032409 від 09.01.2002 р. [PERSON] має ІІ групу інвалідності безстроково. Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» №696 від 12.06.2024 р., [PERSON] страждає на психічний розлад (набуте недоумство) - деменцію внаслідок епілепсії з параноїдними включеннями. Зазначений психічний розлад є хронічним та стійким. За своїм психічний станом [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановленню судом факту відповідають цивільні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною, які регулюються нормами ЦК України та ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа, визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Над недієздатною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах має право вчиняти її опікун (ч. ч. 1-3ст. 41 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд, серед іншого, розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно із ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Положеннями ч. 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналіз перевірених і оцінених судом належних, достовірних та допустимих доказів надають достатні підстави для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки остання внаслідок хронічного, стійкого психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного догляду та допомоги сторонніх осіб. Відповідно до положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. В зв`язку із даним положенням суд визначає строк дії рішення про визнання фізичної особи [PERSON] недієздатною два роки з дня набрання рішенням законної сили. За встановлених обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заява про визнання особи недієздатною є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved