Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Представник позивача, [PERSON] , діючи на підставі довіреності № 7 від 24.10.2023, звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просила стягнути з останньої на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборогованість за Договором № 469003-КС-002 про надання кредиту від 08.08.2023 року у розмірі 115\~766,45 грн. З позову виходить, що 08.08.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою було укладено договір № 469003-КС-002 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ « Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало відповідачу кредит у розмірі 41 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором. Сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,14945122 процентів за кожен день користування Кредитом, узгодили графік платежів. На банківський рахунок позичальника позивач перерахував 41000 гривень. 02.11.2023 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 469003-КС-002 та узгоджено термін договору до 30.05.2024 (43 тижнів) . Відповідач у повній мірі свої зобов`язання за договором не виконала, а лише здійснила частково оплату за договору в сумі 48783,60 грн і станом на 28.06.2024 має перед позивачем заборгованість у сумі 115766,45 грн, яка включає: 33545,26 грн - прострочені платежі по тілу кредиту та 82221,19 грн - прострочені платежі по процентах. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, у випадку неявки у судове засідання відповідача, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.14,130-131). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином (а.с.129,144), причини неявки не повідомлені, відзиву не надійшло. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з`явилася, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 08.08.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою було укладено договір № 469003-КС-002 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ « Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало відповідачу кредит у розмірі 41 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором. Сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,14945122 процентів за кожен день користування Кредитом, узгодили графік платежів. На банківський рахунок позичальника позивач перерахував 41000 гривень. 02.11.2023 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 469003-КС-002 та узгоджено термін договору до 30.05.2024 (43 тижнів) . Відповідач у повній мірі свої зобов`язання за договором не виконала, а лише здійснила частково оплату за договору в сумі 48783,60 грн і станом на 28.06.2024 має перед позивачем заборгованість у сумі 115766,45 грн, яка включає: 33545,26 грн - прострочені платежі по тілу кредиту та 82221,19 грн - прострочені платежі по процентах. Відповідно до п.5 ч.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За положеннями ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За клопотанням позивача судом витребувано інформацію в АТ КБ "Приватбанк" про емітовану банківську картку № [NUMBER] (а.с.151-154). Банком підтверджено, що така картка належить [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] і що 08.08.2023 двома платежами в сумі 25000 грн та 16000 грн їй були зараховані кредитні кошти. Таким чином, позивачем доведено, що ним були надані [PERSON] кредитні кошти. Відповідач, у свою чергу, не виконала свої зобов`язання за договором, що призвело до порушення прав позивача. Розрахунок заборгованості (а.с. 24-30) є цілком обгрунтованим. З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню з урахуванням вище вказаного. Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved