Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

13.06.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 715 680 грн. Вказує, що з 12.10.1995 по 11.01.2024 працював електрослюсарем підземним у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів. 13.12.2023 йому встановлено два професійні захворювання: - пневмоконіоз , ускладнений хронічним бронхітом 2 стадії, фаза затихаючого загострення. ЛН першого-другого ст., Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним больовим синдромом. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 07.02.2024, професійне захворювання у [PERSON] виникло через те що працюючи на підприємстві відповідача 29 років та 9 місяці в умовах шкідливого впливу. Умови праці на робочому місці [PERSON] відносяться до 3 класу 1-4 ступеню. Відповідно довідки МСЕК від 06.03.2024 р., йому первинно з 06.03.2024 р., безстроково встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності. У зв`язку з захворюванням у нього змінився образ і якість життя, він постійно відчуває виражену задишку при фізичному навантаженні, кашель із виділенням мокротиння, біль у грудній клітці, біль у поперековому відділі хребта, втому, загальну слабкість. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати, займатися фізичною роботою, відчувати повний смак життя, що негативно впливає на його психоемоційний стан, через захворювання йому важко виконувати навіть незначну роботу по дому. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» моральну шкоду у розмірі 715 680 грн. Ухвалою суду від 01.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 12.07.2024 задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку на подачу відзиву. 22.07.2024 представник відповідача ПрАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» Єгорової О.Ю. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що позивач добровільно обрав роботу, міг звільнитися у будь-який час, також позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, отримував компенсації, свідомо обрав місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач є необґрунтованим, несправедливим та безпідставно завищеним. Ухвалою суду від 29.07.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю відмовлено. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] працював з 12.10.1995 по 11.01.2024 працював у Приватного акціонерного\~товариства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ\~«ПОКРОВСЬКЕ» електрослюсарем підземним. 11.01.2024 звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 38-39). Під час роботи у ПрАТ в позивача виникли два професійні захворювання: - хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пневмоконіоз (t/s;2/2), ускладнений хронічним бронхітом 2 стадії, фаза затихаючого загострення. ЛН першого-другого ст. Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язові-тонічним больовим синдромом), що підтверджується медичним висновком від 13.12.2023 та актом від 07.02.2024 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, (а.с. 16, 24-31). Відповідно до п. п. 13, 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.02.2024 року та санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, умови праці [PERSON] відносяться: - за концентрацією пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 4 ступеня; - за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня ; - за параметрами мікроклімату до 3 класу 1 ступеню; - за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеню. Хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи з 12.10.1995 по 11.01.2024 електрослюсарем підземним, [PERSON] внаслідок недосконалості, підпадав під вплив підвищених параметрів шуму, пилу, вимушеної пози значних фізичних навантажень, що перевищували допустимі показники. Причинами виникнення\~хронічних професійних\~захворювань позивача\~є:-\~виробничий шум\~ фактична\~величина 74-87\~дБА при\~ГДР 80\~дБА;\~-\~пил переважно\~фіброгенної дії:\~фактична величина\~7,8-70,5\~мг/м3 при ГДК=4-10 мг/м3; важкість праці фактична величина 66,7-117,8 Вт, при ГДР 90Вт; фізичне динамічне навантаження фактична величина 43,3-90,6 ВТ, при ГДР 45Вт; робоча поза перебування у вимушеній позі 8,58%, в позі «стоячи» 50 % часу зміни, при ГДР : незручна поза до 25 %, вимушена поза до 10%, у позі «стоячи» до 60%. З метою\~ліквідації і\~запобігання виникненню\~хронічних професійних\~захворювань зобовязано\~підприємство вжити\~ряд заходів(а.с. 24-28). Як випливає\~з довідки МСЕК від 06.03.2024 р., позивачу первинно з 06.03.2024 р., безстроково встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності(а.с. 32, 33). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Оцінка суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 24-31), встановлено два хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивачки у ПрАТ, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивача, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивача шкодою. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що позивач протягом значного часу працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме більше 28 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушують його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 60 %, тривалість розладу його здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 320 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Доводи відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до\~Податкового кодексу України\~не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно до\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер то з Приватного акціонерного товариства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 3200 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial