Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Тернопільський кооперативний фаховий коледж звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату за проживання у гуртожитку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Тернопільський кооперативний фаховий коледж є власником житлового приміщення гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] проживає в кімнаті № 209Б указаного гуртожитку на підставі договору найму житла для проживання в гуртожитку від 01.09.2020 (далі за текстом Договір). Позивач зазначив, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання та надав в користування відповідача три ліжко-місця у кімнаті № 209Б, однак відповідач зобов`язання у частині оплати за проживання не виконала, внаслідок чого за період з 01.07.2021 до 31.07.2024 виникла заборгованість за оплату проживання в гуртожитку у сумі 38211 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Тернопільського кооперативного фахового коледжу заборгованість за оплату за проживання у гуртожитку за період з 01.07.2021 до 31.07.2024 у сумі 38211 грн. 19.08.2024 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 28.08.2024 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. 03.09.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 30.09.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 30.09.2024 судове засідання відкладене на 29.10.2024 у зв`язку із неявкою відповідача. У судове засідання 29.10.2024 представник позивача Тернопільського кооперативного фахового коледжу Козак Н.В., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловила. У судове засідання 29.10.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, повторно не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням договору найму житла, та регулюються главою 59 ЦК України та главою 4 розділу ІІІ ЖК України. Згідно зі ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, в якій особам у зв`язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа. Частиною 1 ст. 130 ЖК України визначено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до п. 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно зі свідоцтвом на право власності, договором найму (оренди) або іншим документом, що підтверджує право власності чи користування. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частиною 3 ст. 815 ЦК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Так, суд встановив, що будівля (гуртожиток), загальною площею 6916,8 кв. м, житловою площею 3273,2 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності Тернопільському кооперативному торговельно-економічному коледжу. Указане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109395649 від 28.12.2017 (а.с. 5). 01.09.2020 Тернопільський кооперативний торговельно-економічний коледж та [PERSON] уклали договір найму житла для проживання в гуртожитку (а.с. 6). Даний договір підписаний власноручними підписами сторін. Відповідно до п. 1.1 Договору Адміністрація надає, а Мешканець приймає в строкове платне користування три ліжко-місця в кімнаті [ADDRESS] торговельно-економічного коледжу та зобов`язується провести оплату за проживання в розмірі та порядку, передбаченим цим договором. Плата за житло та комунальні послуги визначена за погодженням Сторін в розмірі 760 грн за 1 ліжко-місце і сплачується мешканцем щомісячно в безготівкову порядку до 5-го числа місяця, в якому проживає Мешканець. Розмір оплати може змінюватись у випадках змін чинного законодавства та в зв`язку зі зміною цін і тарифів за комунальні послуги відповідно рахунків, наданих постачальниками (п. 3.1, 3.2 Договору). Як вбачається з акта прийому-передачі житла від 01.09.2020, Тернопільський кооперативний торговельно-економічний коледж в особі завідувача гуртожитку [PERSON] передав, а Мешканець в особі [PERSON] прийняла у тимчасове платне користування житло, що складається з трьох ліжко-місць в кімнаті [ADDRESS] (а.с. 7). З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами договору, у сторін цього договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із договору найму житла. Отже, між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов договору найму житла, який укладений сторонами в письмовій формі та підписаний власноручними підписами сторін. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між Тернопільським кооперативним торговельно-економічним коледжем та [PERSON] укладений договір найму житла від 01.09.2020. 30.03.2021 Тернопільський кооперативний торговельно-економічний коледж перейменовано на Тернопільський кооперативний фаховий коледж. З наказів Тернопільського кооперативного торговельно-економічного коледжу № 51 від 25.08.2020 (а.с. 14) та з наказів Тернопільського кооперативного фахового коледжу № 63 від 13.08.2021, № 39 від 28.07.2022 (а.с. 15, 16) вбачається, що з 01.09.2020 оплата за проживання в гуртожитку для сімейних та інших проживаючих за одне ліжко/місце в місяць становила 760 грн, з 01.09.2021 990 грн, з 01.08.2022 1200 грн. Указані тарифи відповідачем не оспорювались, скарги про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань відповідач також не подавала. Разом з тим відповідно до довідки про заборгованість за оренду трьох ліжко-місць гуртожитку вбачається, що відповідач неналежно виконувала свої зобов`язання за Договором, внаслідок чого заборгованість за користування кімнатою [ADDRESS] за період з 01.07.2021 до 31.07.2024 становить 38211 грн (а.с. 17-18). При цьому із зазначеної довідки вбачається, що [PERSON] частково здійснювала оплату за договором найму у сумі 82779 грн. Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Ураховуючи, що відповідач не з`явилася у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надала, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] зобов`язання щодо оплати за проживання у гуртожитку. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь Тернопільського кооперативного фахового коледжу заборгованості за оплату за проживання у гуртожитку у сумі 38211 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 199 від 09.08.2024 (а.с. 4). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню х відповідача на користь позивача.

Outcome: approved