Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 211011145 від 02.02.2020 року в розмірі 28\~478,40 грн., з яких 10 200 грн. заборгованість по тілу кредиту, 18 278 грн. заборгованість за відсотками, за кредитним договором № 10001584729 від 05.02.2020 року в розмірі 5348,50 грн., з яких 1900 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3448,50 грн. заборгованість за відсотками, та стягнути судові витрати. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що 02.02.2020\~року Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 211011145. Відповідно до Реєстру боржників № 82 від 11.06.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 211011145. Крім того, 20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги. Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 28\~478,40 грн., з яких: 10 200 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 18\~278,40 грн. заборгованість за відсотками, а також стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. Крім того,\~05.02.2020\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «ІНВЕСТ\~ФІНАНС» та [PERSON] уклали кредитний договір № 10001584729. 11.05.2021 року між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11052021, відповідно до умов якого ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги. Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 5348,50 грн., з яких: 1900 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 3448,50 грн. заборгованість за відсотками, а також стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.12.2023 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання\~не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини\~своєї не явки суду не повідомила. В наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначила про те, що з моменту видачі кредитних коштів 02.02.2020 року та 05.02.2020 року та подачею позовної заяви пройшло більше ніж три роки, а тому відповідно до положень ст. 267 ЦПК України просить застосувати строк позовної давності. Також зазначила, що не надавала заяв на отримання кредитних коштів, не виявляла свого волевиявлення на оформлення таких кредитних договорів, та відповідно не отримувала грошових коштів за вказаними договорами. Позивачем не надано до суду доказів того, що вона шляхом отримання електронного ідентифікатора підписала кредитний договір, як і не надано доказів зарахування кредитних коштів на її рахунки. Окрім того зазначила, що позивачем не деталізовано суму заборгованості, у зв`язку з чим не можливо встановити складові суми заборгованості, які пред`явлена позивачем до стягнення з неї в позовній заяві. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що 02.02.2020\~року між\~ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» та\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 211011145,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу кредит в розмірі 6700 грн., зі сплатою 35% річних (проценти за користування кредитом в розмірі 35,00 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 2345 грн. (у грошовому вираженні)) та строком погашення 27.02.2020 року. Відповідно до додаткової угоди від 16.02.2020 року до договору № 211011145 від 16.02.2020 року сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 3500 грн. з 16.02.2020 року на строк дії договору № 211011145 від 02.02.2020 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. З графіку\~розрахунків до\~додаткової угоди\~від 16.02.2020\~року до\~договору №\~211011145\~від 16.02.2020\~року вбачається,\~що ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» надало\~відповідачу кредит\~в розмірі\~10200\~грн.,\~зі сплатою\~27,35%\~річних (проценти\~за користування\~кредитом в\~розмірі 27,35\~%\~від суми\~кредиту (у\~процентному вираженні)\~або 2790,20\~грн.\~(у\~грошовому вираженні))\~та строком\~погашення 27.02.2020\~року. Згідно до додаткової угоди від 27.02.2020 року до договору № 211011145 від 02.02.2020 року сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором № 211011145 від 02.02.2020 року, на наступну кількість днів: тридцять. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 27.02.2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,44 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди. Ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 27.02.2020 року. ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язався відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за плату на умовах, визначених цим договором. Також, згідно до додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»\~та ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС»\~вбачається,\~що сторони\~погодили викласти\~договір факторингу\~в новій\~редакції. Крім того, 20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 211011145 від 02.02.2020 року становить в розмірі 28\~478,40 грн., з яких: 10200 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 18\~278,40 грн. заборгованість за відсотками. Окрім того,\~05.02.2020\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «ІНВЕСТ\~ФІНАНС» та\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 10001584729,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» надало відповідачу кредит в розмірі 1900 грн., зі сплатою 547,5% річних (орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору), орієнтовна загальна вартість кредиту в розмірі 2755 грн.) та строком повернення 30 днів. 11.05.2021 року між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11052021, відповідно до умов якого ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги. Також відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 10001584729 від 05.02.2020 року становить в розмірі 5348,50 грн., з яких: 1900 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 3448,50 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639\~ЦК\~України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6\~\~Закону\~України\~«Про\~електронні документи\~та\~електронний\~документообіг» для\~\~ідентифікації\~автора\~\~електронного\~документа\~\~може\~використовуватися\~\~електронний підпис. Накладанням\~електронного\~підпису\~завершується створення\~електронного\~документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3\~\~Закону\~України\~«Про\~електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи,\~якій\~адресована\~пропозиція укласти\~електронний\~договір,\~про\~її\~прийняття (акцепт)\~може\~бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону\~вважається\~таким,\~\~що\~за\~\~правовими\~наслідками\~\~прирівнюється\~до\~\~договору,\~укладеного\~у\~письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом\~статті\~12\~цього\~Закону якщо\~відповідно\~до\~акту цивільного\~законодавства\~або\~за домовленістю\~сторін\~електронний\~правочин має\~бути\~підписаний\~сторонами,\~моментом\~його\~підписання є\~використання:\~ електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про\~електронний\~цифровий\~підпис»,\~за\~умови\~використання засобу\~електронного\~цифрового\~підпису усіма\~сторонами\~електронного\~правочину; електронного\~підпису\~одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним\~цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору № 211011145 від 02.02.2020 року, додаткових угод до нього від 27.02.2020 року, 16.02.2020 року та № 10001584729 від 05.02.2020 року вбачається,\~\~що зазначені договори не містять одноразового ідентифікатора, який отримала відповідач, як то передбачено приписами частини 1 статті 638 ЦК України, та щоб підтверджувало, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №914/868/17, від 18.10.2018 року у справі №\~\~910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З позовної заяви вбачається, що 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу № 28/1118-01. Копії даного договору та додатків до нього позивачем до суду надано не було. 31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Отже,\~кредитний\~договір\~між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладений 02.02.2020 року, тобто майже через два роки після укладення 28.11.2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Копії договору\~факторингу\~від 28.11.2018\~року\~поивачем \~до суду\~не\~надано.\~Тож\~суд\~позбавлений можливості\~встановити,\~чи\~було\~взагалі його\~предметом\~право\~майбутньої вимоги.\~До\~того\~ж,\~така\~вимога\~на момент\~укладення\~договору\~мала би\~бути\~визначеною,\~тоді\~як\~жодної визначеної\~вимоги\~у\~ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА\~ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» щодо\~ [PERSON] \~на\~момент\~укладення договору\~факторингу\~від\~28.11.2018\~року\~не\~було,\~та\~сторони\~не могли\~передбачити,\~що\~02.02.2020\~року\~ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА\~ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» буде укладено договір з [PERSON] . При цьому будь-яких доказів на підтвердження перерахування грошових коштів за договором факторингу укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 28.11.2018 року, до суду не надано. 02.02.2020\~року,\~тобто\~вже\~після укладення\~зазначеного\~договору\~факторингу,\~ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» уклав з\~відповідачкою [PERSON] \~кредитний договір\~№ 211011145\~від 02.02.2020\~року,\~за\~умовами\~якого ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» надало позичальниці [PERSON] кредитні кошти у розмірі 10 200 грн. У подальшому 20.10.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» відступив, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак право вимоги за кредитним договором з [PERSON] в даний пакет не могло входити. Крім того, як вбачається з кредитного договору та № 10001584729 від 05.02.2020 року укладеного між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] , вказаний договір не містить електронного підпису/електронного ідентифікатора відповідача, щоб підтверджувало прийнята нею оферти ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» на укладення кредитного договору. Також матеріали справи не містять доказів перерахування ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» грошових коштів саме на банківський рахунок відповідача [PERSON] , відповідно до умов кредитного договору № 10001584729 від 05.02.2020 року в розмірі 1900 грн. З приводу договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021 року укладеного між ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження перерахування грошових коштів та проведення розрахунків між сторонами за вказаним договором факторингу. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржниці [PERSON] за кредитним договором № 211011145 від 02.02.2020 року, оскільки кредитний договір був укладений 02.02.2020 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018 року, тобто задовго до укладення кредитного договору, як і не надав доказів підписання відповідачем електронним підписом/електронним ідентифікатором кредитних договорів № 10001584729 від 05.02.2020 року та № 211011145 від 02.02.2020 року, так і доказів зарахування кредитних коштів за вказаними договорами на банківський рахунок відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010 року). Відповідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з \~наведеного, \~суд \~приходить \~до \~висновку, що \~позовні \~вимоги \~позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 211011145 від 02.02.2020 року в розмірі 28\~478,40 грн., за кредитним договором № 10001584729 від 05.02.2020 року в розмірі 5348,50 грн., не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed