Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

26.09.2024 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач зазначає, що 20.09.1986 року укладено шлюб з відповідачкою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не ють. Зазначає, що подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвели до конфліктів у сім`ї. Спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження нашої сім`ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачкою. Позивач не прибув у судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідачка подала заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснювати без її участі, не заперечує позовні вимоги. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 20.09.1986 року, сторони зареєстрували шлюб 20.09.1986 року, місце реєстрації Лук-Вишнівська сільська Рада Рогатинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved