Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування зазначивши наступне. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 619899 від 04 грудня 2007 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010779400806, вона є власником земельної ділянки площею 0,3400 га, яка розташована на території Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області та призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 71224355300:03:000:0133. Маючи намір розпорядитися належною їй земельною ділянкою вона звернулася до Бабанської селищної ради, де їй пояснили, що укласти будь-яку цивільно-правову угоду щодо належної їй земельної ділянки площею 0,3400 га, яка розташована на території Бабанської селищної ради Уманського району, не надається можливим, оскільки у правовстановлюючому документі на неї, а саме вищевказаному державному акті, невірно записано її по-батькові, а заме замість вірного « [PERSON] » записано « [PERSON] ». Вказує, що така розбіжність викликана помилкою особи, яка заповнювала такий державний акт. Встановлення юридичного факту належності їй правовстановлюючого документу має істотне значення для охорони прав та майнових її інтересів, оскільки необхідний для реалізації свого права власності на нерухоме майно. Іншого шляху, крім судового для виправлення вказаної описки, немає, тому звернулася до суду з цією заявою. Просить суд ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 619899 від 04 грудня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0107794008606, яким посвідчено право власності земельної ділянки площею 0,3400 га, яка розташована на території Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області та призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124355300:03:000:0133. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла письмова заява у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Бабанської селищної ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд розгляд справи проводити без участі представника Бабанської селищної ради за наявними у справі матеріалами. Суд, врахувавши процесуальну позицію заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог п.6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Так, судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 1999 року Уманським РВ УМВС України в Черкаській області, прізвище, ім`я та по батькові заявника [PERSON] , [INFO] . Вказане також підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру Уманської ОДПІ від 24.05.2011, пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , виданим Пенсійним фондом України та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 18 листопада 1979 року Бабанською сільською радою Уманського району Черкаської області. Згідно вказаного свідоцтва, також по-батькові заявника записане, як « [PERSON] », а саме [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та прийняла його прізвище « [PERSON] ». Актовий запис про реєстрацію шлюбу № 29 від 18 листопада 1979 року. При цьому відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 619899 площею 0,3400 га, кадастровий номер 7124355300:03:000:0133, надану для ведення особистого селянського господарства, місцезнаходження якої: Бабанська селищна рада Уманського району Черкаської області, власником вказаної земельної ділянки записана [PERSON] . Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.\~ \~ Згідно із статтею 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із набранням чинності 01.01.2013 вказаного Закону, який запровадив новий порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно, державні акти на право власності на землю не видаються. Також, жоден нормативний акт не передбачає порядку внесення змін до державного акту про право власності на землю. Отже, заявник позбавлений можливості вирішити у позасудовому порядку питання усунення виявленої помилки у державному акті\~на право власності на земельну ділянку. Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони її прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для реалізації своїх майнових прав, а саме можливості вільно розпоряджатися своїм майном, оскільки в державному акті на право власності невірно вказано її по-батькові. Разом з тим, внести такі виправлення у державний акт на право приватної власності на землю чи отримати новий державний акт, заявник позбавлена можливості. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності заявнику [PERSON] , державного акту, як документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, слугувала неможливість вільного розпорядження своїм майном, у зв`язку з невірно написаним її по-батькові у державному акті, який заповнювався службовими особами у певний час. Тобто, заявник не може нести відповідальність за ці недоліки, оскільки державний акт заповнювався службовою особою на підставі розпорядження голови Уманської райдержадміністрації № 334 від 14 листопада 2007 року, яке виготовлялося також відповідною службовою особою, в подальшому реєструвався та посвідчувався відповідними особами, за дії яких заявник відповідати не може. Аналіз поданих доказів, у сукупністю з тим, що оригінали всіх документів, виданих компетентними органами знаходяться у заявника, наявність яких сама по собі, свідчить на її користь, представник заінтересованої особи, у межах ввіреної йому території і розташована земельна ділянка не заперечував проти встановлення вказаного факту, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Положеннями ст. ст.\~80, 81 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою, факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку заявнику [PERSON] , [INFO] , підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved