Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард» за участю третіх осіб приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу місто Київ Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів. Ухвалою суду від 14 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 14 березня 2024 року у задоволенні заяви заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову відмовлено повністю, роз`яснено представнику позивача про неприпустимість зловживання процесуальними правами. Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» за участю третіх осіб приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу місто Київ Павелків Тетяни Леонідівни в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено без розгляду; визнано зловживанням процесуальними правами дії представника позивача [PERSON] - [PERSON] , які виразилися у поданні декількох позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 26 лютого 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 258, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард», яке є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт», суму заборгованості за договором № 95122580 від 04 лютого 2012 року у розмірі 33 251,16 грн (а.с. 79). Постановою приватного виконавця виконавчого округу місто Київ Павелків Тетяни Леонідівни від 22 березня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58697509 з виконання виконавчого напису за № 258 від 26 лютого 2019 року, вчиненого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. (а.с. 11-12). Позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 6 975,66 грн. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Треті особи не скористалася процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх пояснень. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Суд зазначає, що позивачем не наведено жодного доводу та підстави, обґрунтування та мотивування з приводу наявності підстав для задоволення позову в цій частині, чим не виконано ч. 3 ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виконавчий напис, в межах примусового виконання якого з відповідача стягнуто спірні грошові кошти судом таким, що не підлягає виконанню в межах цієї справи не визнавався, оскільки судом залишено такі вимоги позивача без розгляду у зв`язку з тим, що у провадженні іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Оскільки в ЄДРСР станом на день ухвалення цього рішення відсутні відомості про набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 755/8923/23, підстави, відповідно до яких відповідач міг отримати спірні грошові кошти на виконання оскаржуваного виконавчого напису не відпали. Крім того, до матеріалів справи долучено платіжну інструкцію № 58697509 від 12 червня 2023 року про перерахування позивачем на рахунок приватного виконавця Павелків Т.Л. грошових коштів на виконання ВП № 58697509 у розмірі 6 975,66 грн (а.с. 16). Однак, нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Отже, перераховані позивачем у виконавчому провадженні грошові кошти у розмірі 6 975,66 грн в загальному включають в себе витрати виконавчого провадження. Відповідно до ч. 2,4,8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно з ч. 1-2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем при зверненні до суду не було зазначено про наявність інших доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, а також не було заявлено наміру подання інших доказів та про існування поважних причин неподання таких доказів, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір коштів, які могли бути набуті відповідачем безпідставно. З урахуванням наведеного, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по справі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed