Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 80 112,04 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 23.07.2020 між акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р24.00404.006864654. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023. У відповідності до умов якого право грошової вимоги за зазначеним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 1 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до кредитного договору відповідача в сумі 79 147,95 грн. з яких: 42 481,04 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 1494,81 грн. - сума заборгованості за відсотками, 35 172,10 грн. - заборгованість за комісіями. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 14.10.2021 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2471012, договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти на платіжну картку клієнта, зазначену ним в особистому кабінеті. Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами договорі. 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 17052023. У відповідності до умов якого ТОВ «Лінеруа Україна» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 року до договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 964,00 грн. з яких: 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 664,09 грн. - сума заборгованості за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Однак, відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом, яким він просив суд стягнути із відповідача кошти за договорами та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою від 09.10.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.07.2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Р24.00404.006864654, відповідно якого АТ «Ідея Банк» надало кредит у сумі 49 430,00 грн., строком на 60 днів, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами, а відповідач зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та інші платежі визначені договором. Крім того, відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, що є додатком до договору, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 8-10). Згідно копії ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту [PERSON] перераховані кошти (а.с. 11). До матеріалів справи позивачем надано довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Р24.00404.006864654 від 23.07.2020, відповідно до якої загальна заборгованість складає 79 147,95 грн., з яких: 42 481,04 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 1494,81 грн. - сума заборгованості за відсотками, 35 172,10 грн. - заборгованість за комісіями та виписку за кредитним договором № Р24.00404.006864654 (а.с. 12-15). 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023, згідно якого АТ «Ідея Банк» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників № 1 від 07.07.2023 року, в тому числі за кредитним договором № Р24.00404.006864654 (а.с. 16-19). 14.10.2021 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2471012, шляхом підписання документів електронними підписами, відповідно якого ТОВ «Лінеруа Україна» надало кредит у сумі 300,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування, а відповідач зобов`язалася повернути позику, сплатити проценти та інші платежі визначені договором. Електронним підписом відповідач підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. До матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту (а.с. 22-31). 19.07.2023 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19072023, згідно якого «Лінеруа Україна» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 2471012, передачу якого зафіксовано в акті прийому передачі реєстру боржників за цим договором факторингу (а.с. 32-36). До матеріалів справи надано розрахунок заборгованості за договором № 2471012 від 14.10.2021 року, в розмірі 964,00 грн. з яких: 300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 664,09 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с. 37-39). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеном у ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, розрахунками заборгованості підтверджується, що відповідач кредити вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла заборгованість. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором № Р24.00404.006864654, кредитним договором № 2471012 ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в загальному розмірі 80 112,09 грн. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаними вище кредитними договорами підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України в сумі 3028,00 грн., оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved