Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

05.06.2024 позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що що відповідач у справі є батьком [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться станом її здоров`я, не забезпечує матеріально. У зв`язку з наведеним, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Ухвалою суду від 06.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 09.03.2019 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у сторін є одна дитина: [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.09.2019 Виконавчим комітетом Ременівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Донька проживає та зареєстрована рпазои з матір`ю. У своїй позовній заяві позивачка вказаує, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не цікавиться станом її здоров`я, не забезпечує матеріально. На свята, дні народження до доньки не приходить та не провідує її. Довідкою № 27, яка видана 04.03.2024 року Великоколоднівським НВК і вбачається, що відповідач вихованням дитини не займається взагалі, контакту із закладом освіти не підтримує, у ЗДО дитину не приводив і не забирав. Як вбачається із довідки, виданої педіатричним центром, де перебуває на обліку донька, [PERSON] , на медичне обстеження, консультації, вона являється лише лише в супроводі матері. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками. Суд встановив, що спір між сторонами виник щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, з підстав неналежного виконання батьком своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, зібраними у справі доказами встановлено, що відповідач не проживає із своєю донькою, не піклуються про харчування, медичний догляд, лікування дитини. Будь-яких поважних причин, які б унеможливили виконання відповідачем його батьківських обов`язків судом не встановлено. Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки це відповідатиме інтересам дитини, за захистом яких позивач звернулась до суду.

Outcome: approved