Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

1. Короткий зміст доводів пред`явленого позову. У лютому 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом та посилалась на те, що їй на дівоче прізвище « [PERSON] » 2 жовтня 2002 року на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації №635 була передана у власність земельна ділянка площею 3,4700 га з кадастровим номером 3220880903:08:007:0010 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в с. Мала Олександрівка Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. Рішенням 48 сесії ІV скликання Великоолександрівської сільської ради від 12 серпня 2005 року №1810 було змінено цільове призначення вказаної ділянки: з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства. 22 серпня 2005 року на підставі вказаного рішення [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №580478. 29 серпня 2005 року відповідачі уклали договір купівлі-продажу, за яким позивач відчужила у власність [PERSON] земельну ділянку площею 3,4700 га з кадастровим номером 3220880903:08:007:0010 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Мала Олександрівка Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. [PERSON] посилалася на те, що чинним на час укладення оспорюваного правочину законодавством був введений мораторій на зміну цільового призначення земельних ділянок. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] не мала права розпоряджатись земельною ділянкою. Крім того, [PERSON] не сплатив [PERSON] грошові кошти за придбання об`єкта нерухомого майна, а чоловік позивача [PERSON] не надавав згоду на відчуження земельної ділянки. Тому [PERSON] просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 29 серпня 2005 року між позивачем та [PERSON] . 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 лютого 2024 року (а.с.48) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 лютого 2024 року (а.с.53) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 квітня 2024 року (а.с.65-66) було витребувано у Бориспільської РДА копію рішення 48 сесії ІV скликання Великоолександрівської сільської ради від 12 серпня 2005 року №1810, а також у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г.: копію оспорюваного договору купівлі-продажу, докази оплати по вказаному договору, а також заяву згоду, надану [PERSON] на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 3220880903:08:007:0010 площею 3,4700 га, розташованої в с. Мала Олександрівка Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2024 року (а.с.151) було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 вересня 2024 року (а.с.163-164) було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримував позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не з`явилась у судове засідання та направила до суду відзив (а.с.97), в якому заперечувала проти задоволення позову та посилалася на те, що в змісті оспорюваного договору міститься інформація про отримання [PERSON] грошових коштів за продаж земельної ділянки, а також про надання згоди її чоловіком на відчуження цього об`єкту нерухомого майна. Крім того, мораторій на продаж не поширювався на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, а отже [PERSON] мала право продати належну їй земельну ділянку. Жоден з державних актів, які посвідчують право власності позивача на земельну ділянку, недійсними не визнавалась. Також сплинув строк позовної давності. Тому представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. На підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації №635 від 2 жовтня 2002 року [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 3,4700 га з кадастровим номером 3220880903:08:007:0010 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в с. Мала Олександрівка Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №340241 від 4 жовтня 2002 року (а.с.22-23). Рішенням 48 сесії ІV скликання Великоолександрівської сільської ради від 12 серпня 2005 року №1810 (а.с.90) було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо зміни використання земельної ділянки [PERSON] з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства. 22\~серпня 2005\~року на\~підставі вказаного\~рішення [PERSON] \~був виданий\~державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯА\~№580478,\~в якому\~зазначено,\~що позивач\~є власником\~земельної ділянки\~площею 3,4700\~га з\~кадастровим номером\~3220880903:08:007:0010\~з цільовим\~призначенням для\~ведення особистого\~селянськогогосподарства, розташованої в с. Мала Олександрівка Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. 29 серпня 2005 року [PERSON] та відповідач уклали договір купівлі-продажу (а.с.93), за яким позивач відчужила у власність [PERSON] вказаний об`єкт нерухомого майна. Спірні правовідносини регулюються главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» ЦК України та розділом X «Перехідні положення» ЗК України в редакції, чинній на час укладення спірного правочину. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України в редакції від 11 січня 2005 року громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2007 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилом ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представник [PERSON] не надали докази на підтвердження недійсності договору купівлі-продажу, укладеного сторонами 29 серпня 2005 року. Так, як вбачається з п.2 договору купівлі-продажу від 29 серпня 2005 року, продаж земельної ділянки з кадастровим номером 3220880903:08:007:0010 площею 3,4700 га, розташованої в с. Мала Олександрівка Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району здійснюється за 484000 гривень 00 копійок, які сплачені продавцю покупцем під час оформлення цього договору. Зі змісту п.11 оспорюваного договору вбачається, що земельна ділянка відчужується за згодою чоловіка продавця [PERSON] , викладеною у заяві. В матеріалах цивільної справи міститься вказана заява [PERSON] від 29 серпня 2005 року (а.с.94). Тому суд критично оцінює посилання представника позивача [PERSON] на несплату [PERSON] позивачу грошових коштів та на відсутність згоди чоловіка позивача на укладення оспорюваного договору. Ретельний аналіз п.15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України в редакції від 11 січня 2005 року, чинній на час укладення спірного правочину, свідчить про відсутність встановленої законом заборони на зміну цільового призначення земельних ділянок з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства. Зокрема, в матеріалах цивільної справи міститься технічна документація із землеустрою щодо зміни використання земельної ділянки [PERSON] з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства, розроблена ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (а.с.127-150). На підставі ч.2 ст.20 ЗК України вказана технічна документація була затверджена рішенням Великоолександрівської сільської ради №1810-48- ІV від 12 серпня 2005 року. Означене рішення органу місцевого самоврядування не визнано незаконним та не скасовано. Також не визнаний недійсним і державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №580478 від 22 серпня 2005 року. Крім того, станом на серпень 2005 року не існувало і мораторію на продаж земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] мала право відчужувати належну їй земельну ділянку площею 3,4700 га з кадастровим номером 3220880903:08:007:0010 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Мала Олександрівка Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 29 серпня 2005 року між позивачем та [PERSON] . У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю, підстави для розгляду заяви представника відповідача [PERSON] про застосування спливу позовної давності відсутні. 7. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 968 гривень 96 копійок. Ця обставина підтверджується копією квитанції (а.с.28). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу вказаних судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed