Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Алекскредит») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №5707833 від 16.12.2021 у розмірі 210 074,55 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2021 між ТОВ «Алекскредит» (далі - кредитодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) було укладено договір про надання кредиту №5707833, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Сума кредиту складає 24 350,00 грн. строком на 209 днів, у тому числі базовий період 29 днів, спеціальний період 180 днів. Процентна ставка за загальними умовами кредитування до 13.07.2022 складає 4 082,48% річних. Фіксована для кожного періоду процента ставка за загальними умовами кредитування: - до 14.01.2022 - 1,19%; - до 13.07.2022 - 3%. Вказаний кредитний договір підписувався відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS5707833. Так, ТОВ «Алекскредит» свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконало в повному обсязі, а враховуючи те, що останній порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №5707833 позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 210 074,55 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 24 350,00 грн., з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 139 893,19 грн. та заборгованості за компенсацією у розмірі 45 831,37 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті. Одночасно, даною ухвалою суду витребувано у АТ «Ощадбанк» підтвердження про зарахування грошових коштів у розмірі 24 350,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , яка була видана на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за період з 16.12.2021 по 19.12.2021 включно, номер транзакції 72529807385563907408769786271834. 30.08.2024 відповідач в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується його власноручним підписом в заяві про ознайомлення з матеріалами справи. 09.09.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Підодвірним Т.І. в системі «Електронний суд» сформовано відзив на позовну заяву, у якому останній прохає суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи адвоката зводяться до того, що позивачем не надано жодних доказів, які свідчили б про факт укладення між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] кредитного договору №5707833 від 16.12.2021, а також доказів отримання останнім будь-яких коштів від позивача. 23.09.2024 представником ТОВ «Алекскредит» - Попудренком А.В. в системі «Електронний суд» сформовано відповідь на відзив. 23.09.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Підодвірним Т.І. в системі «Електронний суд» сформовано заперечення на відповідь на відзив. 23.10.2024, на виконання вимог ухвали суду від 25.06.2024, з АТ «Ощадбанк» надійшла витребувана інформація. В судове засідання, яке відбулося 07.11.2024, сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, в прохальній частині позовної заяви представник позивача вказав здійснювати розгляд справи без його участі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.12.2021 між ТОВ «Алекскредит» (далі - кредитодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) укладено договір про надання кредиту №5707833, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 24 350,00 грн. строком на 209 днів, у тому числі базовий період 29 днів, спеціальний період 180 днів. Процентна ставка за загальними умовами кредитування до 13.07.2022 складає 4 082,48% річних. Фіксована для кожного періоду процента ставка за загальними умовами кредитування: - до 14.01.2022 - 1,19%; - до 13.07.2022 - 3%. Сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору, тобто з 16.12.2021, до кінцевої дати виконання договору, тобто до 13.07.2022 включно. Якщо позичальник не виконав зобов`язання в кінцеву дату виконання договору, такі зобов`язання є простроченими і позичальник зобов`язаний за вимогою кредитодавця сплатити компенсацію у розмінні ст. 625 ЦК України у розмірі 100% річних від основної суми кредиту, але не більше 50% від вартості кредиту відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://alexcredit.ua та підписаний останнім електронним підписом з одноразовим ідентифікатором PS5707833 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 10.05.2024, на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку та про інформаційнонологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Алекскредит», 16.12.2021 ТОВ «ФК «Елаєнс» було проведено платіж в системі FONDY 471479095 на суму 24 350,00 грн. на номер банківської картки № [NUMBER] (oschadbank) . Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5707833, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.05.2024 становить 210 074,55 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 24 350,00 грн., з заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 139 893,19 грн. та заборгованості за компенсацією у розмірі 45 831,37 грн. При цьому, суд зауважує, що нарахування по процентам за користування кредитом здійснювались позивачем в межах строку дії кредитного договору. Відповідно до наданої з АТ «Державний ощадний банк України» інформації, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 16.12.2021 було зараховано суму коштів у розмірі 24 350,00 грн. Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що доводи представника відповідача щодо відсутності факту укладення між позивачем та відповідачем спірного кредитного договору та відсутності доказів перерахування позивачем [PERSON] грошових коштів у розмірі 24 350,00 грн., є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Окрім того, суд окремо зауважує, що кредитний договір та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК україни правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (стст. 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За нормами чч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було зазначено вище, у відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконував, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 151,12 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved