Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить встановити факт вимушеного переселення та стягнути з відповідача - держави Російська Федерація в особі посольства Російської Федерації в Україні, на свою користь суму моральної шкоди у розмірі 3 300 800 грн, що еквівалентно 80 000,00 Євро відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день подачі позовної заяви. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався. Акти збройної агресії Російська Федерація вчиняє з 2014 року. [PERSON] визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 42014000000000457, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31 травня 2014 року за фактом розв`язання та ведення представниками влади Російської Федерації і Збройних Сил Російської Федерації та іншими особами за попередньою змовою групою осіб агресивної війни проти України, що спричинило загибель людей та інші тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 258, частиною першою статті 258-3, статті 437 КК України. Територія міста Донецьк з 07 квітня 2014 року перебуває під окупацією Російської Федерації. У зв`язку із злочинними діями окупаційної влади позивач та її родина 30 травня 2014 року покинули територію міста Донецьк та переселилися на підконтрольну територію. На окупованій території у позивача залишилося нерухоме майно: дві квартири та дві земельні ділянки. Позивач втратила можливість користуватися власним майном, зазнав втручання в особисте життя, втратив соціальні зв`язки, роботу та налагоджений побут, що спричинило порушення статті 1, 2, 5, 8, 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції. З 2014 року неодноразово змінював місце проживання на території України, через воєнні дії змушений пережити фізичний біль, головні болі, страхи та нестабільний психологічний стан, душевні і психічні страждання, втрату здоров`я, нестачу фінансів, відсутність належних побутових умов, постійне відчуття незахищеності. Завдання моральної шкоди полягає у значних, триваючих протягом десяти років, душевних стражданнях. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 3 300 800,00 грн, що еквівалентно 80 000,00 Євро. Водночас, встановлення юридичного факту вимушеного переселення з окупованої території Донецької області матиме для позивача юридичні наслідки: 1) виникнення права на справедливу компенсацію від держави-агресора; 2) сприятиме забезпеченню відновлення порушених матеріальних та моральних прав, підтримання його майнових прав щодо вільного володіння, розпорядження та користування нерухомим майном; 3) підтвердженням його права на судовий захист щодо матеріальної та моральної шкоди, завданої Російською Федерацією в результаті вимушеного переселення. У зв`язку із вказаним, [PERSON] просила встановити факт вимушеного переселення особи [PERSON] з території міста Донецьк Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації частини території Донецької області та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3 300 800,00 грн, що еквівалентно 80 000,00 Євро. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 29 травня 2024 року. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 сформулював висновок, що в разі застосування деліктного винятку (наявність факту заподіяння шкоди) будь-який спір, що виник на території України в громадянина України, навіть з іноземною країною, зокрема Російською Федерацією, може бути розглянутий і вирішений судом України як належним та повноважним судом. Суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено Російську Федерацію, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії Російської Федерації, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Верховний Суд також установив підстави для висновку про те, що, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства Російської Федерації в Україні запитів щодо згоди Російської Федерації бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням Російською Федерацією збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А з 24 лютого 2022 року таке надсилання неможливе ще й з огляду на розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією у зв`язку з повномасштабною збройною агресією. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: partial