Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

16 липня 2024 року представник АТ «А-Банк» Шкапенко О.В. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 30.09.2021 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. AT «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач у порушення умов кредитного договору зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 27.06.2024 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 52167,82 гривень, яка складається з наступного: 33831,37 гривень - заборгованість за кредитом; 18336,45 гривень - заборгованість по відсоткам. Враховуючи наведене, представник позивача просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.09.2021 року, станом на 27.06.2024 року у розмірі 52167,82 гривень, а також судові витрати по справі у розмірі 3028 гривень. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 05 вересня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. 16 жовтня 2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позов є необґрунтованим, з наступних підстав. Так, надані суду Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, позивачем не доведено, що позичальник ознайомився з ними, а тому відсутні докази, які б підтверджували факт укладання між сторонами кредитного договору. З наданої позивачем копії Анкети-заяви неможливо встановити чи були особи, що її підписали уповноваженими для її підписання. Анкета-заява не містить прохання про встановлення будь-якого кредитного ліміту, видачу кредитної або дебетової картки, а також інформацію про відкриття рахунку, його номер, отримання кредиту чи кредитної картки. Відповідач вказує, що анкета-заява є лише наміром приєднатись до умов та правил надання банківських послуг. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, на думку відповідача, не може вважатись обґрунтованим, оскільки не містить обчислення, порядок нарахування суми кредиту. Банком в розрахунку безпідставно збільшено тіло кредиту на суму 21545,24 гривень, на яку повторно нараховано відсотки, пеня й інші платежі. Також, банком не надано меморіальні ордери, на підставі яких проводилось списання. Отже, із наданого розрахунку неможливо достовірно визначити, яка саме сума заборгованості підлягає стягненню та чи взагалі існує така заборгованість. 04 листопада 2024 року представник відповідача АТ «А-Банк» Мальований В.В. подав до суду письмові заперечення, які по своїй суті є відповіддю на відзив на позовну заяву. В даних заперечення представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 30.09.2021 року відповідач підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитом, отже ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку. На час укладання договору банк, на виконання вимог чинного законодавства, надав відповідачу всю необхідну інформацію, зокрема, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору за допомогою електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису. При цьому, наявна за відповідачем заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, а правильність розрахунку підтверджується банківською випискою, яка є первинним бухгалтерським документом, де відображено використання відповідачем кредитного ліміту. Окрім того, позивачем до позову долучено довідки про видачу картки й встановлення/зміну кредитного ліміту. Відповідно до умов договору, встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання, а не обов`язком клієнта. Водночас, заборгованість за відповідачем виникла в результаті витрачання останнім кредитних коштів. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі. В поданих до суду запереченнях, представник позивача також зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 30.09.2021 року. В даній Анкеті-заяві, яка містить анкетні дані та підпис відповідача, останній підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, умови якого відповідачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Також, відповідач підтвердив своє ознайомлення до укладення цієї угоди з актуальними Умовами та Правилами надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» , тарифами, паспортом споживчого кредиту та до укладення цієї угоди йому надана повна інформація про фінансові послуги, у відповідності до ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Окрім іншого, підписанням Анкети-заяви та інших електронних документів [PERSON] засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором та визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що між сторонами 30.09.2021 року було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитним договором, на думку позивача, є сукупність документів, що містять умови надання кредиту, та які долучено позивачем до Анкети-заяви, а саме: довідку встановлення та зміну клієнту [PERSON] лімітів за кредитним договором від 30.09.2021 року, за період з 30.09.2021 року по 27.06.2024 року; довідку за картами, що видані [PERSON] ; Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена»; Тарифи по картці «Зелена»; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила»; розрахунок заборгованості станом на 27.06.2024 року за договором № б/н від 30.09.2021 року, укладеного між АТ «А-Банк» та клієнтом [PERSON] ; виписку по картці клієнта [PERSON] за період з 30.09.2021-27.06.2024, на; копію паспорту відповідача [PERSON] .. Паспорт споживчого кредиту за «Кредитна картка «Зелена», містить наступну інформацію: тип кредиту: поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума/ліміт кредиту до 200000 грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит); строк кредитування (строк дії кредитної лінії) - 240 місяців з правом автоматичного продовження; мета отримання кредиту: на споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту - шляхом кредитування рахунку на споживчі потреби, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця, на підставі Договору про споживчий кредит. Строк надання кредиту - протягом одного дня (максимальний строк); процентна ставка у межах пільгового періоду (до 62 днів) - 0,000001 % річних; базова процентна ставка 40,8% на рік; реальна річна процентна ставка - 49,34%. Інформація про умови кредитування також міститься в Тарифах по картці «Зелена». Відповідач, на думку позивача, неналежно виконує свої зобов`язання, а тому має перед позивачем заборгованість, розмір якої станом на 27.06.2024 року складає 52167,82 гривень, яка складається з наступного: 33831,37 гривень - заборгованість за кредитом; 18336,45 гривень - заборгованість по відсоткам За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону №675-VIII. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20). Тобто, судова практика у цій категорії справ є незмінною. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Отже, виниклі між сторонами правовідносини регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис». Судом встановлено, що 30.09.2021 року [PERSON] підписав анкету-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява, разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився із вказаними документами, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Також, встановлено що 30.09.2021 року відповідач [PERSON] з використанням простого електронного підпису, підписав Паспорт споживчого кредиту за «Кредитна картка «Зелена», чим підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані відповідно до отриманих відповідачем умов кредитування. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, [PERSON] , відповідно до статей 3, 627 ЦК України, добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Отже, після підписання анкети-заяви, паспорта споживчого кредиту, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виник обов`язок надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача, у разі використання наданих коштів, виникло зобов`язання повернути кредитні кошти й оплатити інші погоджені сторонами платежі, що виникають в результаті укладеного між сторонами договору. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.2 та 2.1.1.2.3 Умов та Правил, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно довідки за картами, [PERSON] було відкрито карткових рахунок № [NUMBER] та видано картки: № [NUMBER] , стоком дії до 09.2028 року; № [NUMBER] , строком дії до 11.2028 року. Згідно довідки за лімітами за кредитним договором б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10074141994) від 30.09.2021 року за період з 30.09.2021 року по 27.06.2024 року, клієнту [PERSON] 30.09.2021 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 52000 грн., який неодноразово було змінено, а саме: 12.01.2022 року зменшено кредитний ліміт до 23151,54 гривень (ініціатор - Банк); 12.01.2022 року збільшено кредитний ліміт до 50000,00 гривень (ініціатор - Банк, Клієнт); 14.01.2022 року зменшено кредитний ліміт до 24000,00 гривень (ініціатор - Банк);14.01.2022 року збільшено кредитний ліміт до 52000,00 гривень (ініціатор - Банк); 02.03.2022 року зменшено кредитний ліміт до 34246,00 гривень (ініціатор - Банк); 27.02.2024 року зменшено кредитний ліміт до 33831,37 гривень (ініціатор- Банк); 25.04.2024 року збільшено кредитний ліміт до 33900,00 гривень (ініціатор- Банк). Позивач AT «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту або перевитрати платіжного ліміту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Аналізуючи надані суду докази, суд дійшов висновку, що між сторонами по справі було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, який частково оформлений сторонами у письмовому вигляді та частково в електронній формі з використанням електронного підпису відповідача [PERSON] , у зв`язку із чим відсутність підпису останнього безпосередньо на паперовому екземплярі Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», Тарифах по картці «Зелена» та Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» не свідчить про непогодження між сторонами істотних умов договору, зокрема розміру процентної ставки. З наданої Банком виписки по картці встановлено, що відповідач активно користувався коштами Банку, розраховувався кредитними коштами за товари й послуги та частково погашав заборгованість, що свідчить при визнання [PERSON] правовідносин між ним та Банком. Доводи відповідача про ненадання позивачем доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та отримання [PERSON] грошових коштів, що вказує на відсутність у [PERSON] кредитних зобов`язань перед позивачем, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які містять персональні дані позичальника та його особистий підпис. Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Наданий банком розрахунку заборгованості свідчить, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, з приводу чого станом на 27.06.2024 року має заборгованість у загальному розмірі 52167,82 гривень, яка складається з наступного: 33831,37 гривень - заборгованість за кредитом; 18336,45 гривень - заборгованість по відсоткам. В ході розгляду справи відповідач хоча й оспорював наявність заборгованості та її розмір, однак не скористався можливістю спростувати надані позивачем докази, та не надав жодних інших розрахунків. З урахуванням наведеного, оскільки доказів повернення кредиту чи спростування встановлених обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.09.2021 року, станом на 27.06.2024 року в розмірі 52167,82 гривень, з яких: 33831,37 гривень - заборгованість за кредитом; 18336,45 гривень - заборгованість по відсоткам. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За звернення до суду з даною позовною заявою, позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Доказів щодо понесення інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, сторонами не надано. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved