Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Вимоги позовної заяви мотивує тим, що відповідач мешкає в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.04.2013 по 29.02.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 46\~392 грн.80 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь КП «Водоканал» заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення у розмірі 46\~392,80 гривень та стягнути на їх користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю Жовтневого районного суду м.Запоріжжя Н.В.Фісун. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 2.05.2024 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. 01.07.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності трьом співвласникам: [PERSON] (3/8 та 1/6 частки), [PERSON] (1/8 частки) та [PERSON] (1/3 частки). Крім того, у квартирі знаходиться лічильник холодної води №055504, на момент написання відзиву на позовну заяву, обсяг спожитої холодної води на лічильнику становить 00775. Звертає увагу суду на те, що [PERSON] та [PERSON] є військовослужбовцями з 2022 року і по теперішній час. З огляду на специфіку служби його довірителя зазначає суду, що на підтвердження факту того, що [PERSON] є військовослужбовцем до відзиву додається посвідчення серія [NUMBER] . Відповідач ставить під сумнів наданий Позивачем Розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у період з 2022 року, оскільки його довіритель є діючим військовослужбовцем та увесь час перебуває у зоні проведення бойових дій, у квартирі [ADDRESS] він не буває навіть у відпустці. З огляду на вищевикладене, вважає, що розрахунок заборгованості є некоректним та підлягає перерахунку, оскільки з огляду на відсутність показання лічильника через те, що відповідач відсутній за місцем проживання більше 30 днів, нарахування Позивачем щомісячної суми за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення здійснювались за нормою споживання на кількість зареєстрованих осіб, а не фактично спожитої холодної води. Крім того, акцентує увагу на тому, що за 02.2022 р. зроблено перерахунок у розмірі -7224,14 грн., що також свідчить про те, що раніше Позивач нараховував Відповідачу суму до сплати за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення саме за нормою споживання на кількість зареєстрованих осіб, а не за фактично спожиту холодну воду. Прохає суд відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Водоканал» до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення/а.с.31-32/. 01.07.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача за період з квітня 2013 року по квітень 2021 року/а.с.41-42/. 10.07.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому прохають задовольнити позовні вимоги у повному обсязі./а.с.47-56/. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, прохав їх задовольнити у повному обсязі. \~ \~ Відповідач\~ [PERSON] у судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~по невідомій\~суду причині,\~про час\~і місце\~судового засідання\~повідомлений належним\~чином шляхом\~направлення судової\~повістки з\~повідомленням. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками та конверти з судовими повістками, що направлявся за адресою останнього відомого місця проживання відповідача, повернулися до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Представник відповідача [PERSON] до судового засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином у судовому засіданні. 19.09.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи через перебування у іншому місті за сімейними обставинами.11.11.2024 року вже після оголошення вступної та резолютивної частини рішення до судді надійшла заява від представника відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи через перебування у іншому місті за сімейними обставинами. Однак доказів поважності причини неявки до судового засідання представником відповідача долучено не було. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Крім того, суд не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі для надання пояснень, і такої необхідності суд не вбачає, отже підстави для розгляду справи з обов`язковою участю сторін відсутні. Також, суд звертає увагу, що представник відповідача [PERSON] не був позбавлений можливості вжити заходів для забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів, так як вказував про те, що знаходиться за межами м.Запоріжжя. З урахуванням викладеного, не встановивши поважності причини відкладення судового засідання, оскільки відповідач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у відзиву та, зважаючи на межі розгляду справи в суді першої інстанції (стаття 210 ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ст. 1 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Основним видом діяльності КП «Водоканал» є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та відведення, отже позивач є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення в м. Запоріжжі. Рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року визначено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». Згідно ч.1\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні) \~, управител ь, виконавці комунальних послуг. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1\~статті 7 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання. Згідно п. 5 ч.2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.\~23,\~24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у п.5 ч.2 ст. 7\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з\~ст. 162 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки. Відповідно до вимог ст.\~ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Судом встановлено,\~що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м.Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи/а.с.12/. Відповідно до\~інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно \~ [PERSON] \~є співвласником\~ квартири за адресою: [ADDRESS] /а.с.37-39/. У судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що нарахування за споживання води і послуги водовідведення по вказаній квартирі показання лічильника передавалися до жовтня 2017 року включно. Після цього, передача показань лічильника не здійснювалась, а тому нарахування проводилось у відповідності до кількості\~зареєстрованих\~осіб, що відповідає вимогам чинного законодавства. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. Представником відповідача до матеріалів справи долучено фото лічильника, але суду не надано доказів того, станом на який період було зафіксовано покази споживання води користувачем, доказів того, що даний лічильник знаходиться за адресою [ADDRESS] /а.с.36/. У відзиві представник відповідача вказав, що ставить під сумнів наданий Позивачем розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у період з 2022 року. \~ \~Суд звертає\~увагу,\~що Відповідач\~не був\~позбавлений права\~та можливості\~звернутися до\~позивача стосовно\~роз`яснень\~здійснених нарахувань\~за надану\~послугу з\~водопостачання та\~водовідведення у\~період з\~2022\~року. Відповідне листування в матеріалах справи відсутнє та відповідачем не подано. У відзиві представник відповідача [PERSON] вказав, що [PERSON] та [PERSON] є діючими військовослужбовцями і в квартирі вони не перебувають з 2022 року, тобто він не є споживачем житлово- комунальних послуг. Відповідно до п. 29\~Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»\~, яка діяла до 02.02.2022 року, споживач має право на: 1) зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). 2) усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг; 3) несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою; 4) перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщеннях тощо) у порядку, встановленому цими Правилами; 5) установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; 6) періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку; 7) ознайомлення з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг; 8) внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги; 9) звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання та отримання компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; 10) відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг. Окрім того, відповідно до п. 47\~Правил, які Постанови Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення»(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85) , індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі; Таким чином, обов`язок щодо своєчасного інформування комунальні служби про зміни споживачів комунальних послуг покладається на самих споживачів таких послуг. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надав суду у матеріали справи належних, допустимих доказів того, що він у будь-який період нарахування вищезазначеної заборгованості звертався до КП «Водоканал»\~із повідомленням\~про тимчасову відсутність за вказано адресою та надавав КП «Водоканал» належні, допустимі докази останнього на виконання вимог п. 29 Правил від 21.07.2005 року № 630. Так як за змістом останнього\~споживач\~має право\~на\~зменшення\~розміру плати\~у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї\~на підставі письмової заяви споживача\~та\~офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби,відбування покарання). Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні\~споживача\~до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу.\~За попередній період перерахунки не проводяться. Судом встановлено, що надані [PERSON] докази свого не проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , а саме посвідчення УБД яке було видано в травні\~2024\~року не є доказами, які б свідчили про відсутність у нього обов`язку сплати за комунальні послуги. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пп. 11, 21 Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення проводяться виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку\~або за нормами, затвердженими в установленому порядку,\~відповідно до\~кількості\~осіб. Згідно з розрахунком суми заборгованості, відповідач має заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2013 по 29.02.2024 року в розмірі 46\~392,80 грн../а.с.2-3/. Постачання фізичним особам питної води та водовідведення за загальним правилом має здійснюватися на підставі договору про надання цих послуг. Як вбачається з матеріалів справи за адресою: [ADDRESS] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ../а.с.2/. КП «Водоканал» надавав відповідачу, як споживачу, за адресою проживання послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся. Отже, фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами. Відповідно до ст.901ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 67,68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Здійснення нарахування тарифів за водопостачання та водовідведення КП «Водоканал» здійснює на підставі Рішення міськвиконкома або на підставі Постанови Національної комісії. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ст. 541 ЦК України передбачено, що\~солідарний\~обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або\~зареєстровані\~у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~солідарну\~відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. До суду представник відповідача надіслав клопотання про застосування позовної давності за період нарахування заборгованості з квітня 2013 року по квітень 2021 року. Принцип правової визначеності як складової верховенства права передбачає, що органи державної влади повинні бути обмежені у своїх діях заздалегідь встановленими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити з великою точністю примусові заходи, що будуть застосовані представниками влади в тій чи іншій ситуації. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття "позовна" має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії "право на позов у матеріальному сенсі" (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, необхідно дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину , встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби , строки визначені ст.ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину та крім того, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами ст.ст.\~260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої\~статті 261 ЦК України\~містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. КП «Водоканал»\~було обізнане, що відповідач протягом тривалого часу не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти. З позовом до суду КП «Водоканал» звернувся 29.04.2024 та просив стягнути заборгованість, яка виникла з 01 квітень 2013 року по 29.02.2024 року. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у\~Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~щодо продовження строку позовної давності з 02.04.2020. Із наведеного вбачається, що позовна давність по заборгованості за період з квітня 2013року по березень 2017 року спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~щодо продовження строку позовної давності не поширюється. З огляду на зазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, за період з квітня 2013 року по березень 2017 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Крім того, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Безумовно, що стан війни в Україні створює об`єктивні перешкоди для реалізації своїх прав на судовий захист. Відповідач у справі не надав суду доказів того, що ним було здійснено будь-які проплати будь-якої заборгованості за вищевказаний спірний період на користь позивача у\~добровільному\~порядку\~після подачі вищезазначеного позову\~у цій справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що КП «Водоканал» були надані, а відповідачем по справі спожиті послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Однак, відповідач оплату за послуги КП «Водоканал» вносить не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. На підставі\~зазначених положень\~закону та\~фактичних обставин\~справи,\~суд \~дійшов висновку\~про те,\~що на\~час розгляду\~справи судом\~сума заборгованості\~за спожиту\~воду і\~послуги каналізації\~відповідачем не\~сплачена та\~матеріали справи\~не містять\~доказів того,\~що відповідачем\~було здійснено\~заходи по\~погашенню заборгованості, а відтак позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню із застосуванням строку позовної давності . Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволенню позовних вимог.

Outcome: partial