Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47586280 від 02.07.2019 15:23:17, [PERSON] , Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської області щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно за Акціонерним товариством "Альфа-Банк", код ЄДРПОУ: 23494714. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що 19 липня 1997 року [PERSON] одружився із [PERSON] , однак 16 травня 2001 року шлюб було розірвано. У період шлюбу, за спільні грошові кошти подружжя, [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 серпня 2000 року набули право власності на квартиру [ADDRESS] ; право власності зареєстровано 16 жовтня 2000 року. 03 жовтня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №105/2-112-8, за яким позивач отримав грошові кошти у сумі 56 000 доларів США, на поточні потреби; з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 02 жовтня 2023 року. Відповідно до п.1.3.2. Договору в рахунок забезпечення зобов`язання за кредитом між кредитором та боржником укладено іпотечний договір №105/25-135-8, де предметом іпотеки виступала двокімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 53,4 кв.м. На початку грудня 2020 року позивачу стало відомо про те, що квартира, яка була передана в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк» вже йому не належить. Як вбачається із інформаційної довідки №237871893 від 20 грудня 2020 року право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано 25 червня 2019 року за відповідачем. Державну реєстрацію права власності було здійснено державним реєстратором Дворецькою Ю.О., Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Підставою виникнення права власності зазначено: іпотечний договір, Позивач зазначає, що на час звернення стягнення на спірну квартиру його син - [PERSON] , [INFO] , був неповнолітнім, проживав та був зареєстрований за даною адресою, і служба у справах дітей не надавала Банку та державному реєстратору згоду на звернення стягнення на квартиру. У позивача відсутнє інше нерухоме майно, яке б можна було використати як місце проживання. Загальна площа квартири, яку використовують позивач та члени його сім`ї як місце постійного проживання не перевищує 140 кв.м., а тому не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/ або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 У «Про іпотеку». На підставі вищевикладеного, Позивач стверджував про протиправний характер дій Відповідача та державного реєстратора, спрямовані на незаконне, всупереч вимогам Закону України № 1304-VІІ від 07.06.2014р. та положень ЦК України - позбавлення Позивача та членів його сім`ї права власності на єдине житло у якому вони мешкають та зареєстровані. Окрім того, Позивачем було зазначено, що [PERSON] звертався до суду із позовом про захист права власності. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року - скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] , представника позивача - адвоката Редько Сергія Миколайовича, до Акціонерного товариства "Сенс Банк", треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради Дворецька Юлія Олексіївна, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] , про скасування запису про державну реєстрацію права власності - відмовлено. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції стало те, що Позивачем було неправильно обрано спосіб захисту свого порушеного права. Ефективним способом захисту порушеного права у Постанові від 12 грудня 2023 року визначено вимогу про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у загальному порядку позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 09.04.2024 року від представника АТ «Сенс Банк» Тернової І.В. надійшли пояснення, згідно змісту яких представник відповідача, посилаючись та норми Цивільного кодексу України, Закону України « Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 13.05.2024 року від представника [PERSON] , адвоката Донець В.В. надійшла відповідь на відзив, в якій просив суд позовні вимоги задовольнити. 15.05.2024 року від представника АТ «Сенс банк» Тернової І.В. надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та додаткові пояснення у справі, в якому просила закрити підготовче провадження та проводити судове засідання за відсутності представника АТ «Сенс банк». 20.05.2024 року від представника [PERSON] , адвоката Донець В.В. надійшло пояснення по судовій справі, в яких він просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 20.06.2024 року від представника АТ «Сенс банк» надійшло клопотання про розгляд судової справи за відсутності представника відповідача та надання додаткових пояснень, відповідно до яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 21.06.2024 року від представника [PERSON] , адвоката Донець В.В. надійшло заперечення на додаткові пояснення, в якому він просив позов задовольнити. 06 листопада 2024 року ,сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторін без застосування засобів технічної фіксації судового процесу Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи складність справи та те, що для складання повного рішення потрібен значний час, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.07.1997 року [PERSON] одружився із [PERSON] , про що відділом РАЦС Шполянської райдержадміністрації було зроблено запис №67 в книзі реєстрації актів про одруження. [INFO], до офіційної реєстрації шлюбу, народився син - [PERSON] , про що відділом РАЦС Шполянської райдержадміністрації було зроблено запис №117 у книзі народжень. Згодом відносини між подружжям погіршилися і 16.05.2001року шлюб було розірвано, про що відділом РАЦС Шполянського районного управління юстиції було зроблено запис №81 в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу. У період шлюбу, [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2000р. посвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу набули право власності на квартиру [ADDRESS] ; право власності зареєстровано 16.10.2000р. в ОКП «Дніпродзержинське БТІ», номер запису: 23101, в книзі №19. Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №105/2-112-8, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти у сумі 56 000 доларів США, на поточні потреби; з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 02 жовтня 2023 року. Відповідно до п.1.3.2. Договору в рахунок забезпечення зобов`язання за кредитом між кредитором та боржником укладено іпотечний договір, де предметом іпотеки виступає двокімнатна квартира [ADDRESS] . 03 жовтня 2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір №105/25-135-8, за яким [PERSON] передав в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання зобов`язання за Договором кредиту №105/2-112-8 від 03 жовтня 2008 року нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно п.4.5 Іпотечного Договору: «Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечення іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». Встановлено, що вищезазначені кредитний та іпотечний договори було укладено з відома та за згодою дружини [PERSON] , яка була співвласницею залогової квартири і була повідомлена про дані правочини належним чином, відповідно до вимог Закону, що підтверджується копіями матеріалів нотаріальної справи про посвідчення іпотечного договору, наданої приватним нотаріусом Прожуган М.А. У спірній іпотечній квартирі, були зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] , у період з 13 лютого 2001 року і по теперішній час; [PERSON] , у період з 01 вересня 2006 року по 29 серпня 2008 року та з 25 листопада 2008 року і по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , у період з 01 серпня 2003 року по 09 серпня 2008 року та з 25 листопад 2008 року і по теперішній час, що підтверджується відповідними довідками про склад сім`ї. Як зазначає позивач, йому на початку грудня 2020 року стало відомо про те, що право власності на його квартиру, було переоформлено 25 червня 2019р. на АТ «Альфа Банк». Державну реєстрацію права власності було здійснено державним реєстратором Дворецькою Ю.О., Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. Підставою виникнення права власності зазначено: іпотечний договір, серія на номер: 105/25-135-8, виданий 03 жовтня 2008, видавник: Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк»; поштові повідомлення, серія та номер: 215600426355, виданий 25 квітня 2019, видавник Укрпошта; Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 8995, виданий 18 квітня 2019, видавник АТ «Укрсоцбанк»; передавальний акт, серія та номер: б/н, виданий 11 жовтня 2019р., видавник: АТ «Укрсоцбанк»; АТ «Альфа-Банк». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47586280 від 02 липня 2019, 15:23:17, [PERSON] , Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради. У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства "Сенс Банк", треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради Дворецька Ю.О., Служба у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] , про скасування запису про державну реєстрацію права власності. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року - скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] , представника позивача - адвоката Редько Сергія Миколайовича, до Акціонерного товариства "Сенс Банк", треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради Дворецька Юлія Олексіївна, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] , про скасування запису про державну реєстрацію права власності - відмовлено. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції стало те, що Позивачем було неправильно обрано спосіб захисту свого порушеного права. Ефективним способом захисту порушеного права у Постанові від 12 грудня 2023 року визначено вимогу про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. 'Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частин першої, четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції станом на час прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно частин першої-третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. 07 червня 2014року набрав чинності Закон України №1304-VII«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі-Закон №1304-VII)(чинний на час здійснення оспорюваної реєстрації),підпунктом 1пункту 1якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника)нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя)за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: -таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Закон втратив чинність 21.04.2021 на підставі Кодексу № 2597-VIII від 18.10.2018. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а викладено правовий висновок про те, що обмеження, встановлені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», поширюються не лише на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, а й на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] підпадає під дію мораторію, оскільки її загальна площа складає 53,4 кв.м. На підтвердження тієї обставини, що позивач не має іншого житла, суду було надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.12.2020. Також в матеріалах справи відсутня інформація з приводу належного повідомлення іпотекодавця. Належним доказом надсилання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом, а факт отримання підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Це підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема Постановою КЦС ВС від 14.11.2018 у справі №761/9285/17. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 12.05.2022 зазначив наступне. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя». При цьому, метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання». Судом встановлено, що іпотекодержатель не виконав вимогу ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та не повідомив належним чином боржника. Доводи представника відповідача про те, що Державний реєстратор Дворецька Ю.О. провела реєстрацію нерухомого майна згідно вимог закону, оскільки їй було надано весь перелік необхідних документів для здійснення такої реєстрації не заслуговують на увагу, оскільки, якщо було порушено процедуру повідомлення позивачем вимоги про усунення порушень та не враховано, що дане нерухоме майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то розглядати законність дій державного реєстратора, в даному випадку, немає ніяких правових підстав. Навіть, якщо сама процедура реєстрації і здійснена згідно вимог закону, то така немає ніякої юридичною сили з огляду на безпідставність здійснення такої та порушення всіх процедур. Скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення за договором іпотеки, є належним способом захисту прав іпотекодавця за умови, якщо таке майно не було відчужене на користь третіх осіб. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України. З огляду на викладене, суд вважає що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, задоволення вищевказаних вимог в даному випадку є ефективним способом захисту порушеного права позивача, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816 гривень 80 копійок.

Outcome: approved