Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 21 вересня 2023 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Відповідач не приймає участі у вихованні доньки, коштів на її утримання в добровільному порядку не надає. На даний момент позивач не працює, перебуває на обліку у як отримувач соціальної допомоги при народженні дитини, будь-яких інших видів доходу не отримує. З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, позивач просить суд увалити рішення про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки з його доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з`явилась, у письмовій заяві просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково (щодо стягнення аліментів на дитину у розмірі частки з його доходів щомісячно не заперечує, щодо стягнення аліментів на дружину визнає у розмірі 1/8 частки від його доходів щомісячно). Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2023 року (а.с. 6). Від даного шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 липня 2024 року (а.с.7). Дитина проживає разом з матір`ю (а.с.8). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому у частині другій статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, батько дитини є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований (є військовослужбовцем), доказів наявності існування у нього інших утриманців не надано. В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати її. При цьому, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Враховуючи наведене, а також факт визнання відповідачем позову у частині стягнення аліментів на дитину повному обсязі, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дитини, зокрема її фізичного та духовного розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд зазначає наступне. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина. Матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Отже, суд при вирішенні вказаної категорії спорів має враховувати матеріальне становище відповідача та розмір його доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу при народженні дитини, будь-яких інших видів доходу не отримує. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частки з його доходів, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. З огляду на наведене, виходячи з принципу справедливості, розумності і з урахуванням потреб дружини, враховуючи позицію відповідача, суд вважає позивні вимоги в цій частині такими, що підлягають до часткового задоволення. На думку суду, вказаний розмір аліментів може стабільно, гарантовано та вчасно сплачуватись відповідачем, що спрямовано на уникнення наявності заборгованостей з боку платника аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial