Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000 грн. з подальшою індексацією відповідно до вимог закону, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, а за умови продовження навчання - не більше ніж до досягнення ним 23 віку, посилаючись на те, що він є сином відповідача, на теперішній час є повнолітнім, однак продовжує навчання у 11 класі українського сектору Тбіліської №41 публічної школи імені Михайла Грушевського , кінцевий строк навчання 20 травня 2025 року. Відповідач кошти на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, зважаючи на те що у його власності знаходиться велика кількість земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та він є засновником (учасником) багатьох товариств з обмеженою відповідальністю. Ухвалою Ленінського районного суду від 07.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача раніше в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Вважала за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання у розмірі 6000 грн. 28 жовтня 2024 на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача - адвоката Мотельчук Ю.І., відповідно до змісту яких, вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач не надав жодного доказу про понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо. Відповідно позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також просила розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. З`ясувавши обставини, вислухавши пояснення позивача та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно із відомостями зазначеними у довідці № 3291/09.02.-11-01 від 13.09.2024 виданої начальником управління соціальних виплат і компенсації Центрального району Департамент праці та соціального захисту населення [PERSON] перебуває на обліку у відділі соціальних допомог та послуг УСВІК Центрального району ДПСЗН Миколаївської МР та отримає державну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, призначену відповідно до ст.. 1 Закону України « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» на [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] не працює. З відомостей з Пенсійного фонду України Форма ОК - 5 про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за 2018 рік отримала соціальну пенсію - 11169 грн., за 2019 рік - 50076 грн., за 2020 рік - 57784 грн., за 2021 рік - 72500 грн., за 2022 рік - 78600 грн., за 2023 рік - 80400грн.,за 2024 рік станом на 26.07.2024 - 21300 грн. Як вбачається з довідки Тбіліської №41 публічної школи імені Михайла Грушевського від 01.05.2024 за вих. № 7 24 0000493307, [PERSON] дійсно навчається у 11 класі українського сектору Тбіліської №41 публічної школи імені Михайла Грушевського , та дата закінчення 12 класу є 20 травня 2025 року. В свою чергу, відповідач та його представник не надали суду відомостей про розмір отриманих доходів відповідачем. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст. 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Дитина потребує матеріальної допомоги батька, оскільки навчання відбувається у м. Тбілісі, що потребує витрат на придбання продуктів харчування, проїзд в громадському транспорті, придбання необхідних книжок та канцелярського приладдя, одягу. Зазначені обставини є очевидними та не потребують, на думку суду, їх доведення письмовими доказами. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3028 гривень. Суд вважає за необхідне зазначити, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Разом із цим, розмір аліментів визначений законом, як мінімально допустимий, призначений для мінімального матеріального забезпечення дитини, проте батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачка зазначає, що Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, заборгованості зі сплати аліментів не має. Будь-яких доказів, що підтверджують неможливість надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини у розмірі, який просить позивачка, відповідач не надав. Прожитковий мінімум на одну працездатну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року становить 3028 грн. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що дитина відповідача досягла повноліття, але не досягла двадцяти трьох років, продовжує навчання у навчальному закладі і тому не може працевлаштуватись, потребує участі батька у її навчанні шляхом стягнення аліментів,суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів на повнолітнього сина у розмірі 9000 гривень, щомісячно, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд бере до уваги, що дитина продовжує навчання у 11 класі українського сектору Тбіліської №41 публічної школи імені Михайла Грушевського з терміном навчання до травня 2025. При цьому, суд зауважує, що навчання є безкоштовним. Син потребує матеріальної допомоги батька, оскільки не має можливості працевлаштуватися та забезпечити себе всім необхідним у зв`язку з навчанням на денній формі. Судом встановлено, що батько дитини є заможнім та має можливість сплачувати аліменти у зазначеному судом розмірі. Так, [PERSON] , є засновником господарських товариств, жодне з яких не перебуває у стадії припинення. [PERSON] є одним із співзасновників 90% господарських товариств з загальним розміром статутних фондів у 544 тис. грн.., зареєстрованих у липні 2020 року. [PERSON] є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення у Миколаївській області загальною площею більш ніж 60 га., які використовуються за призначенням. Разом з тим, суд враховує, що відповідач сплачує аліменти на утримання чотирьох дітей сторін по справі. Зазначені обставини були встановлені при розгляді справи № 490/5533/20 та не потребують доведення. Стягнення аліментів на навчання повинно проводитись починаючи з 07 травня 2024 (дати подання позову) до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 (двадцяти трьох) років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп..

Outcome: partial