Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві вказала, що вона, [PERSON] , [INFO] та її рідний брат [PERSON] , 2012 року народження, є дітьми відповідача [PERSON] . Батько не належно виконує свої батьківські обов`язки. Вона з братом перебувають під опікою та утриманні тітки та бабусі, оскільки їхня мати [PERSON] померла [INFO] . З моменту розлучення батьків в 2019 році батько не проживає з ними, а після смерті матері уникає виконання обов`язків батька, не приділяє уваги вихованню, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться їхнім життям. Місце перебування батька невідоме. Все вищенаведене є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 2012 року народження, а також стягнення аліментів в користь [PERSON] на їхнє утримання в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 вересня 2024 року - часу звернення до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Волинець С. А. в підготовчому засіданні позов підтримують, просять задоволити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився. На електронну адресу суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в підготовче засідання не з`явився. Подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, його представника, врахувавши думку відповідача, який в підготовче засідання не з`явився, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. За положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 15.04.2008 та [NUMBER] від 03.05.2012 відповідно. Тобто, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними братом та сестрою. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено коло осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Так, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] звернулася в суд з позовом про позбавлення її батька [PERSON] батьківських прав відносно неї самої та її брата, посилаючись на ст. 165 Сімейного кодексу України як дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Однак, аналізуючи вищевказану норму закону суд зазначає, що дитина, яка досягла чотирнадцяти років, може звернутися з позовом про позбавлення батьківських прав стосовно неї самої, тобто в своїх інтересах, але не в інтересах інших неповнолітніх осіб. Тому, суд вважає, що в частині позовних вимог, що стосуються неповнолітнього [PERSON] , 2012 року народження, слід відмовити. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом із Реєстру Нагірянської територіальної громади від 18.08.2023. Адміністрація державного навчального закладу «Чортківське вище професійне училище» своїм листом від 16.09.2024 за №231 зазначила про те, що з 01.09.2023 в закладі освіти навчається [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю тіткою [PERSON] , так як мати померла, а батько [PERSON] вже тривалий час знаходиться за кордоном. Увесь супровід навчання [PERSON] корегується закладом освіти спільно з тіткою. При цьому, батько дитини жодним чином не приймає участі у навчально - виховному процесі Христини. На підставі рішення виконавчого комітету Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області №14 від 20.02.2024, затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . У Висновку вказано, що після смерті матері неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , дитина проживає разом з бабусею [PERSON] . [PERSON] не проживає з дитиною з часу розлучення з її матір`ю у 2019 році. Після смерті матері дітей [PERSON] уникає виконання батьківських обов`язків. Місце його перебування не відомо. Діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному утриманні та вихованні бабусі. В житловому будинку створені всі умови для повноцінного життя дітей. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що протягом тривалого часу, починаючи з 2019 року, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не турбується про неї, не виявляє ніякого інтересу до фізичного і духовного розвитку дочки, її навчання, підготовки до самостійного життя, що є умисним ухиленням від виконання ним батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задоволити, зважаючи також на те, що відповідач сам визнав позов, не приділяє належної уваги вихованню доньки, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться її життям. Він не надав суду доказів наявності перешкод у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в користь позивача в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи норми закону, з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір за вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved