Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

В провадження Роздільнянського районного суду Одеської області 13.05.2024 року надійшов вищевказаний позов, згідно якого позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, зареєстрованого в реєстрі за № 2345 від 24.04.2018 року . Надалі уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 26 824,28 грн , стягнуті з неї за даним виконавчим написом. Стислий виклад позиції позивачки. 18 лютого 2014 року між нею та АТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акционерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», укладено кредитний договір №GР-6040235, за яким воная отримала кредит у розмірі 22800 гри. зі строком повернення до 18.02.2017 року включно та сплатою 11,00% річних. За умовами зазначеного договору розмір щомісячного платежу для погашення заборгованості становить 1275,02 грн., погашення кредиту та сплата процентів здійснюється в період до 18 числа кожного календарного місяця. Правонаступником Первісного кредитора за вказаним кредитним договором є відповідач. У жовтні 2023 року позивачка дізналась, що відносно неї приватним виконавцем відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису. Разом з цим, позивачка заперечує безпірність розміру заборгованості та зазначила, що кредитний договір №GР-6040235, є нотаріально не посвідченим. Крім того, в межах даного виконавчого провадження з відповідачки вже було стягнуто 26 824,28 грн . Вказані кошти просила стягнути на її користь з відповідача. такоди просила стягнути судові витрати по справі. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач (представник відповідача) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання. 20.05.2024 року відповідача надійшла заява про визнання позивних вимог щодо визнання виконавчого напису такм , що не підлягає виконанню. Просив стягнути 50% судового збору у зв`язку з визнанням позову. Однак, після подачи позивачем уточненого позову , згідно якого остання просила також стягнути (повернути) їй кошти , стягнути з нею по даному виконавчому провадженю у сумі 26 824,28грн, представник відповідача у встановлений судом строк відзив на позов не подав, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання відповідач (представник відповідача) не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, у встановлений судом строк відзив на уточнений позов не подав, про причини неявки суду не повідомив. Разом з цим, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Стислий виклад позицій третіх осіб. Треті особи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про дату та час. Процесуальні дії у справі (крім протокольних). 14.05.2024 року задоволено заяву про забезпечення позову. 14.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 24.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівно. вчинено виконавчий напис, реєстраційний номер 2345, за яким пропонується стягнути з позивачки на користь відповідача заборгованість у розмірі 40 399,69 гривень за кредитним договором №GР-6040235 від 18.02.2014 року. Як вбачається з копії заяви № GР-6040235, яка була укладена між позивачкою та АТ «Банк Ренесанс Капітал», вона нотаріально не посвідчена. На підставі вищевказаного виконавчого напису,22.10.2020року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Як вбачається з відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. за №6170 від 04.06.2024 року надавим на запит позивачки, по даному виконавчому провадженю [NUMBER] з [PERSON] стягнуто 26 824,28 грн. Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). У відповідності до приписів частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Як встановлено судом, оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 15 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи, договір №GР-6040235 нотаріально посвідченим не був та відповідачем не спростовано аргументи позивачки про те, що не є безспірним розмір заборгованості за вказаним договором. Верховний Суд в постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». На підставі встановлених обставин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved