Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 34955, вчинений 23.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, яким стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в сумі 181657, 93 гривень за кредитним договором № 500952847 від 19.07.2014 року та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначив, що у 2024 році з реєстру боржників дізнався, що щодо нього приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. було відкрите виконавче провадження ВП № 65588165 на підставі виконавчого напису № 34955 від 23.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., щодо стягнення з Украдиги на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 181657, 93 гривень за кредитним договором 500952847 від 19.07.2014 року. Вказаний виконавчий напис вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з тим, що він вчинений з порушенням норм чинного законодавства, а саме, приватний нотаріус Головкіна Я.В. не повідомила його про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли позивач не міг ніяким чином заперечувати проти незаконного нарахування суми і, відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимоги кредитора. Крім того, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису кредитний договір, за тим боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням, не входить до переліку № 1172. Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Щодо порушення процедури вчинення оспорюваного виконавчого напису в частині його вчинення на борговому документі, який не посвідчений нотаріально. Як зазначалось вище, при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження, позивач дізнався, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору № 500952847 від 19.07.2014 року, що був укладений між позивачем та публічним акціонерним товариством «Альфа-банк». Стягнення за оспорюваним виконавчим написом відбувається на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке, нібито, набуло право вимоги на борг. Позивач жодного разу не укладав нотаріально посвідченого кредитного договору чи договору позики, тому очікувано, що кредитний договір також не міг бути нотаріально посвідченим, що й було підтверджено при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження - кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис, та на який було передано виконавцю на виконання, як підстави для відкриття виконавчого провадження - не посвідчений нотаріально. Однак, законодавством не передбачено можливість вчиняти виконавчі написи на боргових документах, що нотаріально не посвідчені. Ухвалою суду від 08 травня 2024 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 34955 від 23.03.2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Ухвалою суду від 05 червня 2024 року в даній справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 03 вересня 2024 року за клопотанням представника позивача замінено відповідача по справі ТОВ "Вердикт Капітал" його правонаступником ТОВ "Дебт Форс". Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання від представника позивача Яреська Т.В. про розгляд справи без участі позивача та представника, представник позивача просять суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду відзив не подавав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. на підставі виконавчого напису № 34955 вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 23 березня 2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 65588165 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в сумі 181657,93 гривень за кредитним договором № 500952847 від 19 липня 2014 року. /а.с. 20-27/. Постановою Верховного Суду від 21.09.2021 року задоволені позовні вимоги позивача про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає задоволенню /а.с. 28-35/. Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2024 року постановлено замінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс » /а.с. 117-118/. Постановою про заміну сторони виконавчого провадження № 65588165 від 09.05.2024 року замінено відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» його правонаступником ТОВ «Дебет Форс» /а.с. 119-120/. Про відступлення права вимоги його не повідомляли та вимогу про погашення заборгованості не пред`являли, заборгованість за кредитним договором не являється безспірною, оскільки нотаріус за не посвідченим нотаріально договором не мав права вчиняти виконавчий напис. Дані твердження позивача не спростовані ні відповідачем, ні приватним нотаріусом, яким учинено виконавчий напис. Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 з послідуючими змінами затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Наведеним Переліком такими документами визнано кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису. Зокрема, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису досліджене Верховним Судом України, яким, зокрема, у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887 цс17 викладено висновок, за яким суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості та її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд дійшов до висновку про вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом із порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права позивача на недоторканність його грошових коштів. Отже, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, враховуючи твердження позивача [PERSON] , і вказані факти не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Зазначені обставини також свідчать про спірність заборгованості, стягнутої за оскаржуваним виконавчим написом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задовольняються у повному обсязі судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Так, до позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги від 24 квітня 2024 укладений між [PERSON] та адвокатом Яресько Т.В. /а.с.36-38/; акт приймання-передачі послуг № 1 від 6 травня 2024 року /а.с. 32, 33/. Із наданих документів вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвоката становить 10000 грн. Проаналізувавши детальний опис виконаних робіт, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на правничу допомогу у заявленому розмірі.

Outcome: approved