Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старосинявської селищної ради про виділ частки зі складу земельної ділянки в натурі (на місцевості). В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку № [NUMBER] площею 2.10 га, що розташована на території Пилявської сільської ради Старосинявського (Хмельницького) району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6824486500:06:026:0038, спадкоємцями щодо якої є позивач та його брат [PERSON] . У встановлений законом строк кожен з них звернувся до Державного нотаріуса Другої Хмельницької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і він 22 грудня 2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину вказаної земельної ділянки. Позивач вказує, що його брат [PERSON] помер [INFO] , після його смерті в спадщину вступив його син [PERSON] громадянин росії, який в свою чергу звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини. Однак, на даний час позивач не має можливості запропонувати добровільно поділити земельну ділянку в рівних частинах, оскільки кожен з них має право на володіння та користування земельною ділянку в рівних долях. З врахуванням вказаного, позивач вважає, що є підстави для виділення в його володіння та користування частини земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,10 га що розташована на території Пилявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6824486500:06:026:0038. Ухвалою від 23 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою від 29 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 09 вересня 2024 року судом підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимог підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Старосинявської селищної ради у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань до суду не подавав. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, протокольною ухвалою суду від 11 листопада 2024 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Як встановлено судом з матеріалів справи [PERSON] , який помер [INFO] в м. Деражня, був власником земельної ділянки площею 2,10 га, розташованої на території Пилявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №759427 від 31 липня 2002 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №141248 від 22 грудня 2010 року, виданого державним нотаріусом Деражнянської державної нотаріальної контори, позивач [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON] на частку майна, спадщина, на яку видано свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,10 га, розташованої на території Пилявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №759427, кадастровий номер земельної ділянки 6824486500:06:026:0038. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії НАТ №981509, індексний номер 17835589 від 15 лютого 2014 року частки земельної ділянки з кадастром номером 6824486500:06:026:0038 площею 2,1 га на праві приватної власності належить [PERSON] , номер запису про право власності 4685356. Із матеріалів витребуваної судом спадкової справи №479/2009, заведеної 23 жовтня 2009 року Деражнянською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [PERSON] , встановлено, що спадкоємцем земельної ділянки площею 2,10 га, розташованої на території Пилявської сільської ради Старосинявського району Хмельницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №759427, кадастровий номер земельної ділянки 6824486500:06:026:0038, є [PERSON] , якому 22 грудня 2010 року видано свідоцтво про право на спадщину на дане майно. Таким чином, земельна ділянка площею 2,10 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 6824486500:06:026:0038, належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по частці. [PERSON] помер [INFO] в м. Деражня Деражнянського району Хмельницької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , свідоцтво видано 22 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] за заявами дочки [PERSON] та сина [PERSON] від 24 березня 2011 року приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Мельник А.В. відкрито спадкову справу №30/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно даних спадкової справи №30/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на майно померлого спадкоємцям не видавались. Відповідно до довідки ПСП «Обрій» №19 виданої 16 травня 2024 року земельна ділянка (пай) у розмірі із кадастровим номером 6824486500:06:026:0038, що належить [PERSON] знаходиться у користуванні ПСП «Обрій». ПСП «Обрій» не має змоги зареєструвати договір оренди земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка успадкована на праві спільної часткової власності. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.\~Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Частиною 1 ст.357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За змістом частин 1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.\~Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.\~Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою\~статті 86 ЗК України\~передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до частин першої, третьої\~статті 88 ЗК України\~володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з\~\~договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із\~\~складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно з частинами першою, другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна\~\~не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам,\~тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою\~у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. У даній справі судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 2,10 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 6824486500:06:026:0038, належала на праві спільної часткової власності двом співвласникам\~по частці позивачу [PERSON] та його брату [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого спадщину прийняли діти: дочка [PERSON] та син [PERSON] (спадкова справа №30/2011). Згідно змісту позовної заяви позивач [PERSON] заявив вимоги до відповідача Старосинявської селищної ради про виділ частки зі складу земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, суд приходить до висновку, що вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, так як при поділі чи виділі частки співвласника заявлені вимоги стосуються прав інтересів іншого співвласника, а не органу місцевого самоврядування - Старосинявської селищної ради. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті співвласника спірної земельної ділянки - [PERSON] , який помер [INFO] , є спадкоємці, які подали заяву про прийняття спадщини - [PERSON] та [PERSON] (спадкова справа №30/2011), вимоги позивачем у даній справі пред`явлені до неналежного відповідача. Лише за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачем може виступати відповідний орган місцевого самоврядування. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зазначено, що: «визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №910/15792/20(провадження № 12-31гс22) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)). Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі саме позивачем. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи,\~з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі, та враховуючи відсутність на стадії підготовчого провадження у справі заяв позивача про заміну відповідача, згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів, суд приходить до переконання, що оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити.

Outcome: dismissed