Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

До Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 2009 року по 2016 рік позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 17.09.2009 року від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] . При цьому, за рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.06.2016 року шлюбу було розірвано. На даний час син проживає та перебуває на утриманні позивачки. Вказала, що дійти спільної згоди щодо матеріального утримання сина сторони не можуть, та відповідач припинив брати участь в його утриманні. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 23.09.2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила суд провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, однак, на адресу суду 28.10.2024 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо стягнення з нього алміентів на утримання сина у розмірі від частки його заробітку. Просив суд провести розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29.06.2016 року був розірваний (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.8). Позивачка 23.11.2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.7). З Довідки КМ «Дмитрівський» від 08.08.2024 року №339 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син дружини), [PERSON] (мати) (а.с.9). Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю\~між ними. (ч. 1\~ст. 181 СК України). Абзацом 1 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини\~(аліменти) присуджуються\~у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 182 СК. України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2\~ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у частці від доходу відповідача, з урахуванням положень\~статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача. Відповідно до частини першої\~статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, враховуючи вікову категорію дитини та звичайні її потреби, суд вважає, що розмір аліментів\~в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача,\~щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітнього сина від одного з батьків. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та визнанням відповідачем позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 1 211,20 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved