Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Зміст заяви У вересні 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою подружжя, яке має дитину, про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтували тим, що фактично шлюбні відносини між заявниками на даний момент припинені та спільне господарство вони не ведуть. Заявники вважають, що шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Заявники досягнули згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя та виховання дитини того з батьків, хто проживатиме окремо та розмірі аліментів на дитину. Ці всі обставини передбачені нотаріально посвідченим договором про утримання та виховання дитини від 11.09.2024. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. У судовому засіданні 30 жовтня 2024 року заявники підтримали вимоги заяви та просили суд її задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом 14 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києва, актовий запис № 1012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.2014. Сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2020, в якому батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Судом встановлено, що заявники звернулися до суду із спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу. 11 вересня 2024 року між сторонами укладено договір про встановлення місця проживання, виховання та утримання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Соломатіною О.П., зареєстровано в реєстрі за № 2170. Норми права та мотиви суду Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно з частинами першою - третьою статті 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. Судом досліджено договір про встановлення місця проживання, виховання та утримання дитини від 11.09.2024, який посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Соломатіною О.П., зареєстровано в реєстрі за № 2170. Згідно з пунктом 4 договору батьки досягли згоди і підписанням цього договору засвідчують своє волевиявлення щодо того, що місце проживання дитини визначено із матір`ю, за місцем її фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] . При цьому, у разі зміни місця проживання дитини, мати зобов`язується повідомити про це батька не пізніше, як протягом одного місяця з моменту зміни місця проживання дитини. Відповідно до положень пункту 5 договору батьки зобов`язуються піклуватися про здоров`я дитини, брати участь у вихованні, забезпечити дитині достатній рівень освіти, незалежно від стосунків. Кожен з батьків, до настання повноліття дитини, зобов`язується щомісячно витрачати на неї не менше 22690 (двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто) гривень, що еквівалентно 500 (п`ятсот) євро згідно курсу Національного банку України (1 євро 45,38 грн) на день підписання та нотаріального посвідчення цього договору. У разі зміни Національним банком України курсу гривні до євро, сум щомісячного утримання батьками дитини буде змінюватись відповідно до курсу гривні до євро, встановленого Національним банком України. Також батько не звільняється від обов`язку приймати спільну і рівну з матір`ю участь у додаткових витратах на дитину, які можуть бути викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, й хворобою, каліцтвом тощо). Отже, згідно з вказаним договором сторони досягли згоди стосовно визначення місця проживання дитини та розміру аліментів на утримання дитини. Також пунктом 6 договору заявники врегулювали умови участі батька у вихованні дитини. Враховуючи викладене вище, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним. На підставі викладеного та

Outcome: approved