Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулися до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 20 січня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] на підставі Заявки-анкети №3444155 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована [PERSON] шляхом підписання електронним підписом, укладено договір позики. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 5000 гривень, строк користування кредитом - 7 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом. 11 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №11.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі і за договором позики, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до [PERSON] ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року. Відповідач належним чином не виконала зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 60980 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 гривень та заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 55980 гривень, яку просить стягнути з відповідача, а також стягнути суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 гривень. Представник відповідачки - адвокат Остахов В.П. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідачка повністю заперечує проти позовних вимог, оскільки кредитні кошти від ТОВ «ІНФІНАНС», а також від будь-яких інших фінансових установ у вказаний період часу не отримувала, та позивачем не надано суду достатніх доказів на підтвердження позовних вимог. Зазначає, що жодних відносин у відповідачки з ТОВ «ІНФІНАНС» або позивачем ніколи не було; грошові кошти відповідачка не отримувала ні шляхом зарахування на їй банківську карту, ні шляхом видачі готівки; банківська картка, яка зазначена в квитанції, наданій позивачем, відповідачці ніколи не належала, номер телефону, за допомогою якого начебто було ідентифіковано відповідачку, їй не належав і не належить. На підтвердження позовних вимог позивач надає квитанцію №78163172 від 20.01.2021 про перерахування ТОВ «ІНФІНАНС» коштів у розмірі 5000 грн. Згідно даних квитанції, отримувач саме ТОВ «ІНФІНАНС», а платник картка за вказаним номером. При цьому доказів, що картка зі вказаними реквізитами належить саме відповідачці - суду не надано. Також на підтвердження позовних вимог позивач надає Заявку-анкету на отримання кредиту № 3444155. Вказана заявка-анкета не підписана особисто відповідачкою. В заяві вказано про електронний підпис одноразовим ідентифікатором 4q8g7z. При цьому доказів, що саме відповідачкою було сформовано або згенеровано даний ідентифікатор суду не надано. Також представник відповідача зазначає, що відсотки за користування коштами можуть бути нараховані виключно в межах строку кредитування. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами за межами строку кредитування є незаконним. Таким чином, навіть якщо припустити правомірність позовних вимог, розмір процентів за користування кредитом повинен складати 700 грн. Просить суд відмовити ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 квітня 2024 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві. Також, 02 липня 2024 року представник позивача Ткаченко М.М. надала в провадження суду письмові пояснення, в яких зазначає, що твердження відповідача про те, що вона не отримувала кредитних коштів не заслуговують на увагу, так як факт перерахування коштів підтверджується квитанцією №78163172 від 20.01.2021 року, де зазначено, що 20.01.2021 року о 16:05 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 5 000,00 грн., в той час як відповідачем жодних доказів на підтвердження факту не отримання коштів не надано. Відповідачем не подано зустрічного позову щодо оспорення кредитного договору з причин його не укладення, а тому зазначений договір є чинним. Кредитний договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, а тому він відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Кредитний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS повідомленні, а тому без отримання SMS-повідомлення та без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений. Щодо нарахування відсотків зазначає, що Договором передбачено строк його дії - 36 календарних місяців з дня підписання Договору, а тому позивачем правомірно нараховано відсотки в межах дії даного Договору позики. Щодо стягнення витрат на правову допомогу на користь відповідача зазначає, що вони є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим, з урахуванням складності справи та обсягу виконаної роботи представником відповідача, у зв`язку з чим просить відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Вказала, що номер телефону, вказаний в контактній інформації, за допомогою якого укладався договір, їй не належить. Особа, яка вказана як контактна в Заявці-анкеті на отримання кредиту № 3444155 - [PERSON] , їй невідома. Також їй невідома особа [PERSON] , на ім`я якого емітована картка, на яку було здійснено нарахування кредитних коштів. Вона офіційно працевлаштована в дитячому садку, отримує заробітну плату та кредитних коштів у розмірі 5000 гривень вона не потребувала. Онлайн-кредити вона жодного разу не оформлювала. Після того, як їй почали дзвонити колектори, вона зверталася до поліції, проте у неї заяву про вчинене правопорушення не прийняли. Представник відповідача - адвокат Остахов В.П. проти задоволення позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до заявки-анкети на отримання кредиту №3444155 від 20 січня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс» було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3444155 та отримання кредиту згідно пропозиції укласти Договір надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0978062438/1 від 20 січня 2021 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети № 3444155 від 20 січня 2021 року та Акцепту оферти від 20 січня 2021 року на укладення договору надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0978062438/1 від 20 січня 2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети №3444155 від 20 січня 2021 року, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України. Зі змісту Пропозиції укласти Договір надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту №0978062438/1 від 20 січня 2021 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети №3444155 від 20 січня 2021 року вбачається, що підписання Позичальником Договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що означає прийняття Позичальником всіх умов договору та його укладення у електронному вигляді, що в силу положень Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення договору в письмовому вигляді. Відповідно до умов Договору позики Кредит надається [PERSON] для використання в споживчих цілях у розмірі 5000 гривень терміном кредиту 7 днів шляхом перерахування на банківську вказану платіжну картку. Зазначено мобільний телефон позичальника, контактна особа 1 - [PERSON] , та її телефон (а.с.5-7). З розділу 6 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «POZICHKA Loyal», затвердженого наказом ТОВ «Інфінанс» №15/2 від 18.11.2020 року (а.с.8-22) вбачається, що укладення договору фінансового кредиту відбувається за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства. У разі прийняття Товариством позитивного рішення про надання позичальнику Фінансового кредиту інформаційно-телекомунікаційна система товариства формує індивідуальну частину електронного договору, що є офертою на укладення Договору фінансового кредиту та містить всі істотні умови. Товариство розміщує Оферту в особистому кабінеті позичальника. Позичальник, ознайомившись з істотними умовами оферти натискає кнопку про погодження з умовами оферти, після чого інформаційно-телекомунікаційна система товариства формує індивідуальну частину електронного договору, що є акцептом оферти на укладення Договору фінансового кредиту та містить всі істотні умови, додатково інформаційно-телекомунікаційна система генерує та надсилає позичальнику в СМС-повідомленні на номер телефону, зазначений в Заявці електронний ідентифікатор. Позичальник надає згоду з офертою шляхом введення у спеціальному полі отриманого від Товариства електронного ідентифікатора. Після надходження електронного повідомлення в інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, яке свідчить про укладення договору, такий договір вважається укладеним. Після зазначених дій Товариство здійснює дії щодо перерахування коштів, зокрема, на картковий рахунок позичальника за реквізитами банківської платіжної картки, вказаний в електронній заявці. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Інфінанс» [PERSON] ідентифікована ТОВ «Інфінанс» шляхом відправки одноразового ідентифікатора «4q8g7z» 20.01.2021 на номер телефону, вказаний в контактній інформації у заявці-анкеті на отримання кредиту № 3444155 від 20 січня 2021 року, час відправки ідентифікатора позичальнику 20.01.2021 (а.с.23). Відповідно до квитанції про сплату № 78163172 від 20 січня 2021 року, сума платежу становить 5032,50 гривень, вказаний номер картки платника, призначення платежу: зарахування 5000 гривень на картку, реквізити одержувача: ТОВ «Інфінанс», час операції 20.01.2021 16:05 (а.с.23 зворот). З розрахунку заборгованості за кредитним договором 0978062438 від 20.01.2021 року вбачається, що загальна сума заборгованості станом на 15.03.2024 складає 130475 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000 гривень, заборгованість за відсотками - 125475 гривень (а.с.26). Відповідно до договору факторингу №11-02/22 від 11 лютого 2022 року ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги, у тому числі і до [PERSON] (а.с.27-33). Відповідно до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги, у тому числі і до [PERSON] (а.с.34-40). З листа Приватного акціонерного товариства «Київстар» № 18018/01 від 27.06.2024 вбачається, що електронні (комунікаційні) послуги по телефонному номеру (вказаному в контактній інформації у заявці-анкеті на отримання кредиту № 3444155 від 20 січня 2021 року) надавалися знеособлено (анонімно), а тому визначити особу, в користуванні якої перебував даний телефонний номер 20 січня 2021 року немає можливості. Комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» не зафіксовано будь-якої активності (отримання/надання електронних комунікаційних послуг) по вказаному телефонному номеру протягом 20.01.2021 року, а тому встановити базові станції, в зоні дії яких 20.01.2021 року перебувало мобільне обладнання з сім карткою немає можливості (а.с.86-89). З листа Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» №46/1211/88425/2024 від 02 серпня 2024 року вбачається, що банківська платіжна картка, на яку відбувалося перераховування коштів згідно анкети-заяви, емітована на ім`я [PERSON] (а.с.117). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] після укладення шлюбу 21 грудня 2021 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с 75). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач наголошує, що договір позики укладено на сайті позикодавця та відповідачка підписала його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачкою та первісним кредитором не був би укладений. Однак з матеріалів справи вбачається, що номер телефону, який був вказаний у заявці-анкеті на отримання кредиту № 3444155 від 20 січня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс», був не активний в день укладення договору, тобто позивачем не було надано належних доказів прийняття позичальником пропозиції укласти такий договір, а саме, що особа ідентифікувалася в такій системі та надала відповідь про прийняття пропозиції (акцепту). Крім того, суд також враховує, що за відповідачкою не було закріплено зазначений номер телефону, який був використаний при ідентифікації з використанням одноразового ідентифікатора, що підтверджується відповіддю ПрАТ «Київстар» № 18018/01 від 27.06.2024. Також, як вбачається з матеріалів справи, на ухвалу суду про витребування доказів АТ «Державний ощадний банк України» надав відповідь, у якій зазначив, що за вказаними реквізитами платіжної картки, на яку були перераховані кредитні кошти, банком емітовано платіжну картку на ім`я [PERSON] . Таким чином, доказів отриманні відповідачкою [PERSON] кредитних коштів від ТОВ «Інфінанс» за договором позики № 0978062438/1 від 20 січня 2021 року позивачем не надано. Виходячи з наведеного, суд вважає, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідачка отримала кредит в розмірі 5000 грн. за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0978062438/1 від 20 січня 2021 року та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Суд зазначає, що під час проведення верифікації клієнта, первісним кредитором не до кінця проведена ідентифікація особи, з якою укладається договір. А отже, за відсутності належних та допустимих доказів того, що кредитний договір було укладено, а якщо й укладено, то саме з відповідачкою, а не будь-якою іншою особою, та за відсутності її волевиявлення на укладання даного правочину і належних доказів отримання саме відповідачкою вказаних кредитних коштів, враховуючи, що кошти перераховані відповідачем на банківську картку, яка відповідачці не видавалась, та не спростування стороною позивача зазначених обставини, суд приходить до висновку, що заявленні позовні вимоги про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до наступного висновку. Частиною першою ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частинами першою, третьою ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом також застосовувалась практика Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Представником відповідача - адвокатом Остаховим В.П. заявлено клопотання про стягнення з позивача ТОВ «Коллект Центр» 20000 грн. витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат представником відповідача - адвокатом Остаховим В.П. надано договір про надання правничої допомоги від 05 червня 2024 року, акт від 25 жовтня 2024 прийому-передачі наданої правової допомоги згідно договору про надання правничої допомоги №Б/Н від 05.06.2024 року, за змістом якого вбачається, що правова допомога надана в обсязі консультації з правових питань та узгодження правової позиції; вивчення та аналізу доказів; пошук, вивчення і аналіз релевантної практики Верховного Суду; підготовка і направлення відзиву на позовну заяву, клопотання про витребування доказів, участь у чотирьох судових засіданнях; квитанцію до прибуткового касового ордера № 05/06-3, відповідно до якої [PERSON] сплатила на підставі договору про надання правової допомоги 05.06.24, 20000 гривень адвокату Остахову Володимиру Павловичу; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом для визначення розміру витрат на правову (правничу) допомогу, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги: консультація клієнта, узгодження правової позиції; вивчення та правовий аналіз доказів (документів) клієнта, позовної заяви та долучених документів; пошук, вивчення і аналіз актуальної та релевантної судової практики Верховного Суду; підготовка, направлення учасникам справи та подання відзиву на позовну заяву; підготовка клопотання про витребування доказів, участь у судових засіданнях загальним обсягом 11 годин. Стороною позивача надано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначають, що стороною відповідача не надано документів щодо понесених витрат із відзивом на позовну заяву. Докази понесених витрат із врахуванням того, що сума таких витрат є фіксованою, подані із пропуском строку на подачу таких доказів, питання поновлення строків для подачі таких доказів представником відповідача не порушувалось. Зазначає, що підставою подачі позовної заяви є зумовлене придбаним позивачем право грошової вимоги, внаслідок чого позивач поданою позовною заявою захищає своє право як кредитора в судовому порядку шляхом стягнення боргу. Також зазначає, що справа є незначною та просить суд відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, беручи до уваги складність цієї справи та обсяг виконаних адвокатом відповідача роботи, враховуючи доводи представника позивача, викладені в заяві про зменшення судових витрат щодо наявності підстав для зменшення витрат на правничу допомогу, дотримуючись критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Коллект Центр» витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги відповідачу [PERSON] в розмірі 10000 грн.

Outcome: partial