Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного м. Одеси з позовною заявою до Суворовського відділу державної виконавчої служби у Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту, звернувся адвокат Скиба Євген Анатолійович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач - дружина [PERSON] , який помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина на, зокрема квартиру [ADDRESS] . Представник зазначає, що позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову з підстав того, що на вищевказане нерухоме майно накладено арешт. Зазначені обставини створюють позивачу перешкоди в здійсненні прав щодо спадкування. На підставі викладеного представник позивача просить: зняти арешт з нерухомого майна, виключити відомості з Єдиного державного реєстру заборон, стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам направлено копію ухвали суду про відкриття провадження, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач та представник позивача адвокат Скиба Є.А. не з`явились, на адресу суду 11.11.2024 року (вх. № 37428) надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у відсутність сторони позивача, згідно якого адвокат зазначив, що не заперечує з приводу заочного розгляду справи, зазначив про підтримку позовних вимог та просив не розглядати питання щодо відшкодування витрат зі сплати судового збору (а.с.31-32). Представник відповідача Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.30), про причини не явки суду не повідомив, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного\~суду м.\~Одеси від 11 листопада 2024 року ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду з позовними вимогами, представник позивача зазначив, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . На вказану квартиру позивач отримати свідоцтво про право власності можливості не має, оскільки квартира обтяжена арештом. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.10.1974 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 66 років, актовий запис № 2184 (а.с.20). \~ \~ \~ \~Згідно листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Доскаленко Р.О. встановлено, що за результатами розгляду заяви про прийняття спадщини, нотаріусом повідомлено, що відповідно до підпункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п.3 глави 7 розділу І цього Порядку, та відсутності заборони або арешту цього майна. На підставі перевірки встановлено, що на 1/3 частку квартири, яка заходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить померлому, накладений арешт нерухомого майна, зареєстрований Одеською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 12.08.2010 року на підставі Постанови Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Теличко Н.Б. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, реєстраційний номер 10135090. На підставі вищевикладеного та відповідно до підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. У зв`язку з викладеним [PERSON] рекомендовано звернутись до суду за захистом порушених прав (а.с.13-14). \~ \~ \~ \~Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності встановлено, що на 1/3 частину квартири (власник: [PERSON] ) накладено арешт. Підстава обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, В-15/562, 10.08.2010 року, перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] Обтяжувач: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с.10-11). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач зверталась до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про скасування арешту. Державним виконавцем повідомлено, що діловодство в органах державної виконавчої служби здійснюється на підставі затверджених правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями та Інструкції з діловодства. Відповідно до зазначених нормативно-правових актів, строк зберігання паперових матеріалів виконавчих проваджень, складає три роки. Станом на теперішній час відсутні паперові матеріали виконавчого провадження. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, Суворовський ВДВС у м. Одесі повідомляє, що за даними які є в наявності, не може ідентифікувати в рамках якого виконавчого провадження накладався арешт. У зв`язку з цим, заявнику рекомендовано звернутись до суду з заявою про зняття арешту (а.с.12). З огляду на досліджені докази, встановлено, що виконавче провадження, в рамках примусового виконання якого було накладеного арешт знищене, встановити детальну інформацію щодо того, за яким саме виконавчим провадженням було накладено арешт не можливо. Заявнику рекомендовано звернутись до суду з позовом про скасування арешту. Наявність вказаного обтяження не дає можливості позивачу реалізувати свої права, як спадкоємця. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна, що на праві власності належить позивачу. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, наявність обтяження на майно, що належало за життя [PERSON] обмежує право позивача, реалізувати законні права щодо зазначеного майна, як спадкоємця. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно та заборони здійснення відчуження майна, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність зняття такого арешту. Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Outcome: approved