Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

В серпні 2022 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що 13.05.1989 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У період перебування у шлюбі, відповідачем [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири № 136 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мармазовою О.М. за реєстровим номером № 4215, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що набута відповідачем [PERSON] квартира є об`єктом спільної сумісної власності із позивачем. У червні 2022 року під час візиту позивача до своєї квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] остання дізналася від консьєржа будинку про те, що приходили невідомі особи і запитували, чи продається квартира № 136 в цьому будинку, а також чи знає вона [PERSON] , нібито нового власника. 07.06.2022 року Відповідач [PERSON] звернувся до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації і йому стало відомо, що розташована за адресою: [ADDRESS] не належить останньому, власником вказаної квартири є Відповідач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 39, виданий 31.01.2022, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. 07.06.2022 року Відповідач [PERSON] пояснив, що 19.09.2008 між останнім та Акціонерним товариством «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11388923000. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Відповідачем [PERSON] та Банком був укладений Договір іпотеки № 92895 від 19.09.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за № 3734.Згідно Договору іпотеки в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, що належить Відповідачу [PERSON] на підставі права приватної власності, а саме квартира [ADDRESS] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/9125/13-ц від 19.09.2013 р. із відповідача [PERSON] на користь Банку було стягнуто заборгованість у розмірі 532302,06 грн. 26.11.2019 державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Яровим Олександром Віталійовичем було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа № 2/756/3697/13, виданого 11.12.2013 Оболонським районним судом міста Києва про стягнення із відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованості. 29.12.2020 державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Яровим О. В. постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, зокрема: зазначити в резолютивній частині: стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу 357861,06 грн. Сума коштів до стягнення за ВД: 357861,06. Сума коштів (еквівалент у гривні): 357861,06. У грудні 2021 року відповідач [PERSON] отримав від Банку повідомлення № 25-1-03/77775 від 07.12.2021 про відступлення права вимоги за кредитним договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс». Після цього відповідач [PERSON] звернувся до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у місті Києві для того, щоб дізнатися нові реквізити сплати боргу в рамках відкритого виконавчого провадження, однак державний виконавець повідомив, що реквізити залишаються старі, бо до нього жодних заяв про заміну сторони у виконавчому провадженні не надходило. Також, відповідач [PERSON] повідомив про те, що поява нового власника квартири може бути пов`язана із процедурою позасудового звернення стягнення на Предмет іпотеки. Таким чином, позивач лише 07.06.2022 року дізналася про існування Кредитного договору, а також про існування Договору іпотеки та про існування нового власника квартири. Позивачка вважає, що проведення позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося незаконно, бо укладений між відповідачем [PERSON] та Банком договір іпотеки є недійсним, а тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачка не могла раніше дізнатися про наявні між відповідачем [PERSON] та Банком кредитні зобов`язання, бо ні Банк, а ні сам Відповідач [PERSON] не повідомляв позивачку про намір укласти будь-які кредитні договори. Крім того, як пояснив Відповідач [PERSON] Банк не вимагав від нього згоди дружини на укладання таких договорів, а навпаки повідомляв про те, що будь-яких рішень зі сторони дружини не потрібно. Окрему увагу суду звертала на той факт, що навіть вся кореспонденція від Банку надходила на адресу: [ADDRESS] , а не на фактичну адресу проживання Відповідача [PERSON] , що позбавило можливості позивачку володіти інформацією про кредитні зобов`язання свого чоловіка, бо починаючи з 1995 року і по теперішній час позивачка та відповідач [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] де і зареєстрована. У зв`язку з тим, що позивачка не є стороною Кредитного договору, не є стороною Договору іпотеки, не отримувала будь-яких повідомлень від Банку про наявність кредитних зобов`язань між ним та Відповідачем [PERSON] , не отримувала будь-яких повідомлень від Відповідача ТОВ «ФК «Київ Фінанс» та [PERSON] , з урахуванням того факту, що позивачка безперервно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , просить вважати початок строку звернення до суду з 07.06.2022 року. 07.06.2022 позивачці стало відомо, що квартира, яка перебуває у спільній сумісній власності позивачки та відповідача [PERSON] , була відчужена невідомій їй особі на основі договору іпотеки. Цього ж дня позивачка дізналася від відповідача [PERSON] , що 19.09.2008 року між [PERSON] та банком було укладено Кредитний договір, сума кредиту за яким склала 35000,00 доларів США 00 центів. В гривневому еквіваленті сума кредиту дорівнювала 169788,50 за курсом Національного банку України на день укладення Кредитного договору. У якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 19.09.2008 було укладено договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передає в Іпотеку іпотекодержателю предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . Посилається на те, що не надавала своєї згоди на укладання договору іпотеки. Зазначає, що Банк, знаючи про те, що відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, що квартира була придбана у шлюбі, а тому на неї поширюються норми спільної сумісної власності, ввів в оману відповідача [PERSON] про те, що згода позивача на оформлення договору іпотеки не потрібна. В такий спосіб вважає, що Банк діяв недобросовісно. Також посилається на те, що в порушення вимог діючого законодавства приватний нотаріус Павелко Д.Б. не перевірила, хто підписав заяву-згоду на укладення договору іпотеки. Також, приватний нотаріус Павелко Д.Б. не пересвідчилася, чи була це одна і та ж особа, паспорт якої був наданий їй для вчинення нотаріальної дії. Звертає увагу суду, що позивач не надавала свою згоду на укладення Договору іпотеки, а особа, яка її підписала не була позивачем. Окрім того, як вбачається із Договору іпотеки, в тексті договору відсутні відомості про наявність згоди другого з подружжя і посилання на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення, як це передбачено п. 44 Інструкції. Крім того, у п. 1.1 Договору іпотеки зазначено, що Квартира є виключно власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу квартири і укладанням цього Договору іпотеки не порушені права та/або інтереси третіх осіб, а також не порушені права дітей. В Договорі іпотеки ніщо не вказує на те, що була отримана заява-згода від дружини, а зазначено лише те, що Відповідач-2 самостійно уповноважений розпоряджатися майном. Зазначає, що приватним нотаріусом Скляр О.С. при посвідченні Договору іпотеки були допущені порушення Інструкції, яка діяла на момент вчинення правочину, а саме, не вказано у договорі про наявність згоди другого подружжя із зазначенням в тексті договору посилання на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення, а тому вважає, що наявні підстави для визнання договору недійсним. Посилаючись нап. 6 ст. 3, ст. ст. 215, 368, 369, 578 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 65 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 6, 17 Закону України «Про іпотеку», п. 3 ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 312 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 73, 74 Закону України «Про нотаріат», п.п. 13, 15, 16, 30, 43, 44, п.п. 2 п. 250, абз. 2 п. 251 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин, абз. 3, 12 п.п. 5.1. п. 5 гл. 15, розділу ІІ, п.п. 6.1. п. 6 гл. 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 просить суд визнати недійсним договір іпотеки, серія та номер: р/№ 3734 , виданий 19.09.2008, видавник: приватний нотаріус Скляр О.С.; витребувати з незаконного володіння у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2570273880000, загальною площею 34,58 кв.м, житлова площа 16,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2570273880000, загальною площею 34,58 кв.м, житлова площа 16,2 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 05.09.2022 року по справі відкрито провадження та розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив в якому він визнав позовні вимоги. Від приватного нотаріуса Скляр О.С. надійшов відзив на позов в якому посилається на те, що на виконання законодавства при посвідченні договору іпотеки, їй був наданий оригінал заяви позивачки - [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчено 16.09.2008 року [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 3808, в якій позивачка надає згоду своєму чоловіку - [PERSON] на підписання договору кредиту з АКІБ «УкрСиббанк» на суму 35 000 доларів США та для забезпечення виконання цього договору внесення під заставу квартири [ADDRESS] та підписання будь-яких додаткових угод до вказаних договорів кредиту та іпотеки. Маючи оригінал посвідченої у встановленому законом порядку заяви, де позивачка надавала свою згоду на укладення договору кредиту та іпотеки, підстав вважати протилежне у неї не було. Бланк на якій було викладено заяву було перевірено у реєстрі нотаріальних бланків. Пункт 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 20/5 від 03.03.2004 року, в редакції, що діяла з 10.08.2008 року і на момент посвідчення спірного правочину, на який посилається позивач, не містить вимоги зазначати в тексті договору інформацію про наявність згоди другого з подружжя, із зазначенням дати її посвідчення та реєстрового номеру, як це стверджує позивач. Така вимоги з`явилася у пункті 44 Інструкції лише в новій редакції, що діяла з 03.07.2009. Зазначає, що договір іпотеки був посвідчений нею з дотриманням чинного на момент посвідчення законодавства, за наявності згоди позивачки, оригінал якої зберігається в матеріалах нотаріальної справи приватного нотаріуса Скляр О.С. Київського міського нотаріального округу, а тому позовна вимога про визнання договору іпотеки недійсним є безпідставною. Ухвалою від 04.05.2023 року по справі витребувано докази. 29.06.2023 року до суду надійшли письмові пояснення приватного нотаріуса Павелко Д.Б. в яких посилається на те, що 16.09.2008 року до неї звернулася громадянка [PERSON] для вчинення нотаріальної дії, а саме: засвідчення справжності підпису на заяві до АКБ «УкрСиббанк» про згоду на передачу нерухомого майна в іпотеку. Нотаріальна дія була вчинена 16.09.2008 року та зареєстрована в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій під номером 3808. Особу [PERSON] було встановлено за паспортом громадянина України серія СО880717, виданим Оболонським РУ ГУ МВС України в м.Києві 29.11.2001 року, чим виконано п.43 Закону України «Про нотаріат» та абз. 2 п.13 глави ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в редакції, що діяла на дату вчинення нотаріальної дії. Відповідно до правил нотаріального діловодства заява була викладена в одному примірнику на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВКК871153, видана на руки особі, щодо якої вчинялась нотаріальна дія, та в архіві не зберігається. Просила суд проводити розгляд справи без її участі. Ухвалою від 23.10.2023 року по справі призначена судова почеркознавча експертиза, провадження по справі зупинено. Ухвалою від 20.12.2023 року відновлено провадження по справі для вирішення клопотання експерта. Ухвалою від 23.01.2024 та від 12.02.2024 року витребувано докази. Ухвалою від 05.03.2024 року уточнено питання судової почеркознавчої експертизи та справу повернуто для проведення судової почеркознавчої експертизи, провадження по справі зупинено. 02.05.2024 року до суду надійшла справа з висновком експерта. Ухвалою від 06.05.2024 року відновлено провадження по справі. 08.07.2024 року по справі проведено підготовче засідання. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з обставин викладених у позові та просили суд позов задовольнити. Представник третьої особи - представник АТ «УкрСиббанк» в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в позові, з посиланням на те, що лише на підставі висновку судової експертизи відсутні підстави для визнання договору іпотеки недійсним. Відповідачі ТОВ «ФК «Київ Фінанс», [PERSON] , [PERSON] , треті особи - приватні нотаріуси КМНО Павелко Д.Б., Скляр О.С., Толочко Я.М. в судові засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.09.2008 року між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11388923000. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позивачем і Банком укладений договір іпотеки № 92895 від 19.09.20008 року, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за № 3734. Згідно з Договором іпотеки № 92895 від 19.09.2008 року в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, що належить позивачу на підставі права приватної власності, а саме квартира [ADDRESS] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.09.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість в розмірі 532 302,06 грн., на підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та 26.11.2019 року Оболонським РВДВС м.Києва ГТУЮ м.Києва відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. 29.12.2020 державним виконавчем Оболонського РВ ДВС ГТУЮ у м.Києві Яровим О.В. постановлено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, зокрема: Зазначити в Резолютивній частині: стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу в розмірі 357861,06 грн. Сума коштів до стягнення за ВД: 357 861,06 грн. Сума коштів (еквівалент у гривні): 357 861,06 грн. 06.12.2021 АТ «УКРСИББАНК» як цедент та ТОВ «Фінансова компанія «Київ Фінанс» як цесіонарій у зв`язку з укладенням Цедентом та Цесіонарієм Договору факторингу № 06/12/1/2021 від 06.12.2021, уклали між собою Договір відступлення прав вимог за договором іпотеки № 92895, посвідченим 19 вересня 2008 Скляр О.С. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 3734, відповідно до умов якого до відповідача ТОВ «ФК «Київ Фінанс» перейшли усі права вимоги за Договором іпотеки як до нового Іпотекодержателя. 31.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Київ Фінанс» як продавцем та [PERSON] як покупцем був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. за реєстровим № 39. Постановою Київського апеляційного суду від 06.08.2024 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс», треті особи: АТ «УкрСиббанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М., про визнання правочину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації прав, витребування об`єкта нерухомого майна та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. за реєстровим номером № 39, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс» та [PERSON] 31.01.2022 року; витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2570273880000, загальною площею 34,58 кв.м., житлова площа 16,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . У період перебування у шлюбі подружжям Серьогіних було укладено Договір купівлі-продажу квартири № 136 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мармазовою О.М. 25.07.2001 року за реєстровим номером № 4215, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не заперечував, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності із позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч. 2 ст. 369 Сімейного кодексу України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Положеннями ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642-643 Цивільного кодексу України. Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 578 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Аналіз вищевказаних вимог законодавства свідчить про те, що на укладання будь-яких договорів щодо розпорядження майном, яке є об`єктом спільної сумісної власності, що підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, в обов`язковому порядку необхідна згода всіх співвласників. Як доводить суду позивач нею не надавалася згода на укладення договору іпотеки, а в заяві посвідченій приватним нотаріусом Павелко Д.Б. 16.09.2008 року та зареєстрованій у реєстрі № 3808 підпис виконано не нею. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 15.04.2024 року за № 28335/23-32 рукописний запис « [PERSON] », що міститься в графі «Підпис:» у заяві від 16.09.2008 /ВКК № 871152/, складеній від імені [PERSON] про надання згоди чоловіку - [PERSON] на підписання договору кредиту з АКІБ «УКРСИББАНК» на суму 35 000 доларів США, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підпис» у заяві від 16.09.2008 /ВКК № 871152/, складений від імені [PERSON] про надання згоди чоловіку - [PERSON] на підписання договору кредиту а АКІБ «УКРСИББАНК» на суму 35 000 доларів США виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Експертиза, висновок якої наявний у матеріалах справи, проведений компетентним експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків та є належним доказом по справі. Тобто якщо майно, яке є спільною сумісною власністю, передано в іпотеку без згоди іншого співвласника, то наявність цих обставин свідчить про невідповідність договору іпотеки актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання такого правочину недійсним відповідно до положень частини першої статті 203, частини першої статті 205 ЦК України. Суд доходить до висновку про відсутність волевиявлення позивача на надання дозволу на передачу відповідачем [PERSON] у іпотеку спірну квартири, тому що [PERSON] не підписувала заяву від 16.09.2008 року про передачу квартири [ADDRESS] в іпотеку, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, тому правочин є недійсним. У зв`язку з цим у суду є всі підстави для визнання недійсним договору іпотеки від 19.09.2008 року, оскільки він укладений за відсутності згоди одного із подружжя. При цьому не дивлячись на те, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя Серьогіних суд відмовляє у її витребуванні на користь позивачки, оскільки судовим рішенням від 06.08.2024 року квартира [ADDRESS] витребувана на користь [PERSON] . Не підлягає задоволенню і вимога про визнання за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру, оскільки позивачем не вірно обраний спосіб захисту прав, так як квартира в силу закону є спільною сумісною власністю подружжя, що не оспорювалося іншим подружжям. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial