Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

04 жовтня 2024 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ), в інтересах якого діє представник - адвокат Зеркін А.С., звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 500\~000 гривень, та стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював гірником, кріпильником в підземних дільницях на посадах: гірничого майстра, заступника начальника дільниці, начальника дільниці, начальника, директора шахти, заступника директора шахти, де виконував роботи, умови праці яких в 50-80% робітничої зайнятості характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, внаслідок мавших місце випадків не застосування комплексів запилення на підземних дільницях. Вказав, що рішенням МСЕК від 28 липня 2020 року позивачу безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який, у зв`язку з хворобою змушений багато часу проводити у лікарнях, і під час лікування змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, які лише частково та тимчасово полегшують стан його здоров`я. Також зазначив, що позивач скаржиться на задишку при незначному фізичному навантаженні, його турбує приступоподібний кашель, іноді з виділенням слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи, періодичний головний біль, запаморочення при підвищенні АТ, періодичний біль та обмеження рухів у поперековій ділянці, загальна слабкість. Зазначив, що позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, і вказаними обставинами позивачу завдано моральну шкоду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 14 жовтня 2024 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи, при цьому робота в умовах перевищення встановлених нормативів законодавчо дозволяється. Також зазначив, що позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, а не через його стан здоров`я. Ступінь втрати працездатності та група інвалідності була встановлена позивачу через два роки після його звільнення, а отже встановлення втрати працездатності та групи інвалідності не було причиною відмови позивача від роботи у відповідача. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні\~в матеріалах\~справи докази\~та оцінивши\~їх в\~сукупності,\~судом встановлені\~наступні обставини\~справи та\~відповідні їм\~правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював гірником, кріпильником в підземних дільницях, на посадах: гірничого майстра, заступника начальника дільниці, начальника дільниці, начальника, директора шахти, заступника директора шахти, та був звільнений з підприємства відповідача 30 травня 2018 року за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 9-13). Відповідно до Акту №10 розслідування хронічного професійного захворювання від 09 березня 2009 року, складеного в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання хроніче обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). ЛН першого-другого ступеня, із зазначенням причин його виникнення робота впродовж 30 років 4 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, вказано, що дата встановлення остаточного діагнозу 17.02.2009 (а.с. 4-7). Згідно пункту 19 вказаного Акту зазначено, що особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи є: керівництво шахт «Більшовик», «Октябрська» РУ ім. Комінтерну ВО «Кривбасруда», ШУ «Октябрське» ВО Кривбасруда та ВАТ «КЗРК», і особисто [PERSON] на посаді начальника та директора шахти, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці». Внаслідок професійного захворювання позивач [PERSON] , 28 липня 2020 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 65%, з яких 45% по ХОЗЛ, 20% по туговухості, з 25 липня 2020 року безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності. Крім того визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Вказані обставини підтверджується копією довідки МСЕК серії 12ААА №079179 від 28 липня 2020 року (а.с.8). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 65%, та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, що\~позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 260 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2\~600 гривень.

Outcome: partial