Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з первісним позовом 07.02024 шляхом направлення поштовою кореспонденцією (надійшов до суду 12.02.2024), у подальшому змінивши позовні вимоги (а.с.190), просив суд: змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом від 19.10.2022, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на 1/6 частку, що приблизно дорівнює 1333 грн. від мінімальної заробітної плати. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, від яких мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стосунки вони припинили, син мешкає з матір`ю [PERSON] , що позивачем не оспорюється. Позивач як батько дитини, всіляко намагається брати участь у вихованні сина, однак [PERSON] всіляко перешкоджає йому у виконанні батьківських обов`язків, обмежує можливість йому бачитися з сином. 19.10.2022 за заявою [PERSON] Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.08.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Про наявність судового наказу він дізнався вже після відкриття виконавчого провадження №7054395 у квітні 2023 року. Позаяк, він постійно матеріально допомагав в утриманні дитини, що відповідач залишала поза увагою. Він здійснював покупки дитячих товарів в магазинах « [PERSON] », допомагав робити ремонт у квартирі [PERSON] задля облаштування належних умов для комфортного проживання там дитини, погасив заборгованість по аліментам, нараховану в рамках виконавчого провадження. Однак, у зв`язку з постійними відрядженням, волонтерством під час воєнного стану в Україні, позивач почав помічати погіршення стану його здоров`я, біль у хребті. Влітку 2023 року він пройшов обстеження, за результатами якого факт наявності у нього важкої хвороби хребта та проблем із зором знайшов своє підтвердження. З вересня 2023 року він проходив лікування, яке періодично проходить і дотепер. За станом здоров`я його звільнили з роботи, та наразі він ніде офіційно не працює, а на життя заробляє тимчасовими підробітками, дохід від чого вимушений витрачати на лікування, аби підтримувати стан свого здоров`я. Знаючи про це, [PERSON] ініціювала притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України за начебто ухилення від сплати аліментів. Оскільки через наявну хворобу він не міг адекватно оцінити усю ситуацію, його було засуджено, а розмір заборгованості по аліментам він у подальшому погасив за рахунок коштів, позичених у знайомих. Крім того, позивач зазначив, що разом з ним мешкає його мати пенсіонерка, яка теж хворіє та не має постійного значного доходу, окрім незначної пенсії. Зважаючи на зміни в його фінансовому становищі, проблеми зі здоров`ям, вказані обставини він розцінює як достатні для зміни раніше визначеного розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] . Поміж іншим, позивач зазначив, що у разі покращення стану здоров`я він не проти збільшення розміру аліментів, однак на сьогодні це є неможливим для нього з фінансової сторони рівня його доходів: середньомісячний дохід складає 5000-8000 грн., в той час як наявність у нього нерегулярних заробітків дозволяє змінити розмір аліментів на фіксовану суму. Ухвалою суду від 23.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача [PERSON] адвокат Власкіна Т.Я. подала відзив шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». Свої заперечення по суті пред`явлених [PERSON] вимог мотивувала не наданням позивачем доказів, які б визначали наявність достатнім підстав для зміни розміру аліментів на утримання сина сторін [PERSON] . Зауважила, що аліменти на утримання дитини за судовим наказом позивач сплачує нерегулярно, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 19\~200 грн. за даними ДВС. Стосовно наданої позивачем виписки про придбання дитячих товарів у магазині «Антошка», то представник пояснила, що позивач дійсно купував товари для дитини у цьому магазині із використанням бонусної картки, оформленої на ім`я [PERSON] із розрахунком за товар саме банківською карткою відповідача, а не своїми власними коштами. Стосовно стану здоров`я, то представник відповідача зазначила, що позивачем не доведено жодними доказами, що причина його звільнення з роботи була обумовлена саме проблемами зі здоров`ям, до того ж у встановленому законом порядку недієздатним чи обмежено дієздатним позивач не визнавався, доказів, які б підтверджували неможливість його трудової діяльності, останнім не надано. Докази погіршення майнового становища, перебувала на обліку у центрі зайнятості, позивач також не надав. Крім того, позивач є особою призивного віку, доказів зняття з обліку за станом здоров`я він не надав, а тому об`єктивно він взмозі виконувати обов`язок із захисту Батьківщини, за що отримувати плату. Доказів перебування на утриманні позивача його матері, останній також не надав. Стосовно зміни розміру аліментів з частки від заробітку на фіксовану суму, як це заявлено позивачем, представник відповідача зазначила, що в силу положень СК України прерогатива в обранні способу стягнення аліментів належить саме одержувачеві аліментів, а тому в силу ст.184 СК України платник аліментів такого права не має. Поміж іншим, на переконання представника відповідача, залишення способу стягнення аліментів у частці від доходу, стимулюватиме [PERSON] до пошуку роботи з офіційним працевлаштуванням, від чого він умисно ухиляється з метою уникнення призову під час мобілізації. 08.04.2024 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Власкіна Т.Я. подала зустрічний позов до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому просила суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом від 19.10.2022, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/2 частки; судові витрати по справі покласти на відповідача за зустрічним позовом. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила, що з моменту видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина на користь [PERSON] відбулися зміни, які обумовлюють необхідність збільшення розміру аліментів, пов`язані з наявними у дитини проблемами зі здоров`ям. Малолітній [PERSON] страждає на тяжкі захворювання, на момент видачі судового наказу йому було 2 роки, а тому на той час діагностувати у дитини наявність хронічних захворювань не було можливим. З дорослішанням у дитини було виявлено вади фізичного та психічного розвитку. За результатами проведених тривалих обстежень у дитини було виявлено наявність ряду захворювань: розлад експресивності мови, дитячий аутизм, інші психічні розлади внаслідок ушкодження і дизфункції головного мозку і фізичної хвороби, збіжна співдружна косоокість, езотропія, гіперметропія. 13.02.2024 дитині було встановлено інвалідність. Таким чином, погіршення стану здоров`я [PERSON] після стягнення з батька аліментів не носить короткострокового характеру, а є стійким розладом функцій організму, що призводить до обмеження життєдіяльності дитини. В силу особливостей розвитку дитина потребує значних затрат: на проходження реабілітації дитина відвідує садок для дітей з особливостями розвитку (вартість відвідування 5400 грн/міс), проходить відновлювальні заняття з корекції психомовленевового розвитку (вартістю 3200 грн/міс). Крім того, Тіхон постійно потребує підгузків, оскільки в силу затримки психічного розвитку внаслідок аутистичного спектру він не здатний справляти природні потреби самостійно в туалет (вартість підгузків в середньому 2000 грн/міс). Також дитина потребує особливого харчування через харчову вибірковість, якою він також страждає. Оскільки [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців не має, тому може і зобов`язаний нести витрати на утримання дитини, у тому числі ті, що пов`язані з наявними у дитини захворюваннями, повинен сприяти відновленню психічного та фізичного стану сина. Оскільки наявні у дитини порушення розвитку є стійкими та потребують постійних затрат, тому [PERSON] просить збільшити розмір аліментів на утримання сина, які стягуються з [PERSON] . Ухвалою суду від 15.05.2024 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини; постановлено про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; призначено підготовче судове засідання у справі. 17.05.2024 [PERSON] подав відзив на зустрічний позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої заперечення мотивував тим, що [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з сином, не надає йому інформацію про стан здоров`я дитини та не повідомила його як батька про те, що оформила дитині інвалідність. У період перебування [PERSON] за кордоном з сином у Чеській Республіці, куди вони виїхали з введенням в Україні воєнного стану, вона працювала на підприємстві та не займалась належним чином вихованням дитини, його фізичним розвитком, що йому стало відомо від їх спільних знайомих. Загалом, [PERSON] усіма методами, шантажем та маніпуляціями, намагається виманювати у нього кошти. При цьому, фінансовий стан його наразі виключає можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, а відтак пред`явлені [PERSON] вимоги просив залишити без задоволення. 20.05.2024 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Власкіна Т.Я. подала відповідь на відзив. Ухвалою суду від 12.06.2024 закрито підготовче провадження у справі з призначенням до судового розгляду по суті. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. З огляду на те, що жоден з учасників у справі не заявив про свою участь в судовому засіданні, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у порядку письмового провадження за обсягом наявних у справі доказів та позиції сторін за первісним та зустрічним позовами. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію сторін, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках, від яких мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08.12.2020 Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Факт батьківства [PERSON] визнав. Сторонами визнаний факт припинення між ними стосунків та проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] , а [PERSON] окремо від них. Судовим наказом №214/4023/22, виданим 19.10.2022 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.08.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 19.10.2022 та був звернений [PERSON] для примусового виконання. Звертаючись до суду з первісним позовом про зміну розміру аліментів шляхом зменшення їх розміру, [PERSON] посилався на скрутне матеріальне становище, погіршення стану здоров`я, перебування на утриманні матері пенсіонерки, що в сукупності виключає можливість сплати ним аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у раніше визначеному розмірі. Звертаючись до суду із зустрічним позовом про збільшення розміру аліментів, [PERSON] , діючи через представника, вказувала, що малолітній син сторін має хронічні проблеми зі здоров`ям, є інвалідом, а відтак потребує більше затрат на його розвиток, лікування, що обумовлює ініціювання питання збільшення розміру аліментів на його утримання. Надаючи оцінку доводам обох сторін суд виходить з такого. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.55 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як слідує зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного судовим рішенням розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до\~ст.192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3. При цього, з аналізу ст.192 СК України вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. З огляду\~на відсутність\~імперативної заборони\~змінювати розмір\~аліментів шляхом\~зміни способу\~їх присудження,\~за положеннями\~ст.192\~СК України\~зміна розміру\~аліментів може\~мати під\~собою зміну\~способу їх\~присудження (зміна\~розміру аліментів),\~а тому\~у спірних\~правовідносинах підлягає\~застосуванню не\~тільки \~ст.192\~СК України,\~але й\~низка інших\~норм,\~присвячених обов`язку\~батьків утримувати\~своїх дітей\~(ст.182\~«Обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів»,\~ст.183\~«Визначення розміру\~аліментів у\~частці від\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька дитини»,\~ст.184\~«Визначення розміру\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі»).\~Разом із\~тим,\~право вимагати\~зміни розміру\~аліментів не\~може заперечуватися,\~адже можливість\~вибору способу\~присудження аліментів\~з огляду\~на мінливість\~життєвих обставин,\~визначених ст.ст.182-184\~СК України,\~та відсутність\~імперативного припису\~на неможливість\~зміни їх\~розміру,\~не може\~обмежуватися разовим\~здійсненням визначення\~їх розміру. Оскільки спір\~між сторонами\~виник з\~приводу розміру\~аліментів,\~тому при\~визначенні їх\~розміру та\~доцільності зміни\~шляхом зменшення\~або ж\~збільшення попередньо\~визначеного розміру\~відповідно до\~ст.182\~СК України\~суд обов`язково\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших аліментних\~зобов`язань;\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судовим розглядом встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення з аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] , будь-які зміни у сімейному становищі не відбулись. Наявні у [PERSON] проблеми зі здоров`ям за обсягом наданої ним медичної документації дійсно мають місце, однак за своїм характером вони не є хронічними або ж настільки ускладненими, що б виключали його трудову діяльність або ж певні обмеження в такій діяльності. Доказів, які б свідчили про наявність у [PERSON] обмежень у працездатності, звільнення з роботи за станом здоров`я матеріали справи не містять. Інша вказана [PERSON] підстава для перегляду розміру аліментів погіршення фінансового становища у порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів є абстрактною з огляду на відсутність доказів, з яких можливо було б встановити тенденцію до погіршення його майнового становища. Відтак, посилання позивача за первісним позовом на погіршення його фінансового становища суд не приймає до уваги, оскільки вони не є доведеними відповідними доказами, а ґрунтуються виключно на його словах, в той час як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів, які б свідчили про зміну позивачем місця роботи, падіння рівня доходів, останній суду не надав. Всупереч ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України позивачем за зустрічним позовом також не надано доказів, які б свідчили про наявність у нього кредитних чи інших боргових зобов`язань, погіршення рівня доходів у співвідношенні з минулими роками, наявність заборгованості зі сплати аліментів, істотність витрат на лікування, а відтак свідчили про його скрутне матеріальне становище. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] також не доведений факт перебування на його утриманні непрацездатної матері [PERSON] , яка отримує пенсію за віком, тобто має власний дохід, а відтак [PERSON] не доведено наявність у матері потреби у його сторонній фінансовій допомозі, як і не доведений факт надання ним такої допомоги останній. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як визначено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізом наведених позивачем за первісним позовом обставин, наданих доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено наявність в його житті будь-яких істотних змін та виникнення обставин, які б відповідно до ст.ст.182, 192 СК України визначали доцільність зменшення попередньо визначеного судом розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , і таке зменшення не призведе до порушення дисбалансу у даних правовідносинах чи обмеження майнових прав та інтересів дитини. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Приходячи до такого висновку, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Питання належного виховання дітей, досягнення порозуміння між батьками і дітьми, відповідальності батьків за неналежне виконання батьківських обов`язків завжди є важливими й актуальними. Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того, проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за дітьми є рівним для обох з них. Тому за неналежне виконання обов`язку щодо виховання дітей, передбачена адміністративна та кримінальна відповідальність. Що стосується вимог [PERSON] за пред`явленим від її імені адвокатом Власкіною Т.Я. зустрічним позовом про збільшення розміру аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , то єдиним обґрунтуванням таких вимог є наявність у дитини хронічних розладів здоров`я, які обумовлюють збільшення витрат на його утримання, лікування та розвиток. Аналізуючи обсяг\~наданих позивачем\~за зустрічним\~позовом доказів,\~суд дійшов\~висновку,\~що малолітній\~ [PERSON] \~дійсно за\~станом свого\~здоров`я та\~наявними у\~нього хронічними\~захворюваннями потребує\~більше звичайних\~витрат.\~Проте,\~за своїм\~характером такі\~витрати не\~є тими,\~що обумовлювали\~б підстави\~для збільшення\~розміру аліментів,\~а фактично\~у розумінні\~ст.185\~СК України\~такі витрати\~є додатковими,\~будучи обумовленими\~особливими обставинами\~(хворобою). Суд звертає увагу позивача за зустрічним позовом та її представника, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, а їх розмір повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину в окремому порядку від аліментів.\~ Дане положення стосується особливих обставин, зокрема випадків, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до тих чи інших занять тощо). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Правові висновки з цього приводу викладені Верховним Судом у постановах від 20 березня 2019 року у справі\~\~№183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20. Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що за наведеним обґрунтуванням та доказами позивач за зустрічним позовом має намір збільшити розмір аліментів за рахунок додаткових витрат, що в аспекті обраного нею способу захисту процесуально є помилковим, оскільки передбачає інший порядок вирішення, окремо від питання стягнення аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог [PERSON] за зустрічним позовом про збільшення розміру аліментів, що не позбавляє її права ініціювати питання стягнення додаткових витрат на утримання сина [PERSON] у порядку ст.185 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд бере до уваги відмову у задоволенні як первісних, так і зустрічних позовних вимог, а тому правові підстави відшкодування понесених сторонами судових витрат у справі відсутні.

Outcome: dismissed