Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Представниця АТ «ПУМБ» [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує представниця позивача, 18 липня 2019 року між відповідачкою та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір № 2001360342001, умовами якого було передбачено, що відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 3000,00 грн, який в подальшому було збільшено до 40000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі встановленому договором. Однак [PERSON] у порушення умов кредитування не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 01 липня 2024 року за кредитним договором № 2001340172901 у відповідачки виникла заборгованість в сумі 52108,97 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 32727,75 грн, та заборгованості за процентами 19381,22 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 02 вересня 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 30 вересня 2024 року. 24 вересня 2024 року ухвалою суду було продовжити [PERSON] процесуальний строк для подання відзиву на позов, встановивши п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду. У зв`язку з даною обставиною судове засідання 30 вересня 2024 року було відкладене на 06 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 11 жовтня 2024 року було продовжено стороні відповідачки процесуальний строк для подання відзиву на позов, встановивши десятиденний строк з дня отримання на електронну пошту представника відповідачки [PERSON] позовної заяви з додатками. 21 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідачки зазначив, що в якості доказу заборгованості відповідача позивач надав до суду заяву №2001360342001 від 18 липня 2021 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На забезпечення кредитного договору № 2001340172901 не було укладено договору поруки. Крім цього, позивач надав до суду неналежні докази заборгованості, а саме відсутність в матеріалах справи, належних доказів укладання кредитного договору на який посилається позивач в свої вимогах. Згідно п. 1. п. 2. ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування»: Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законами Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту використанням засобів дистанційного зв`язку та оцінки кредитоспроможності споживача. Але позивач натомість надає заяву на отримання якогось другого споживчого кредиту, який ніякого відношення до тексту позовної заяви не має. Таким чином доказів про укладання договору споживчого кредиту позивач не надав. Вказує, що якщо у відповідача є невиплачений кредит станом на воєнний період, він не нестимете відповідальність за несплату боргу під час воєнного стану, а також в тридцятиденний строк після його припинення або скасування. АТ «ПУМБ» не надано суду докази оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, щоб в сукупності із заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ «ПУМБ» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши договір, заяву-анкету. Доводи позивача в позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт належного ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису позичальника на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення позичальника і відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом позичальника, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження позичальника, відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Також, представник відповідачки зазначив, що в анкеті-заяві відсутні істотні умови договору, зокрема: проценти, пеня та інше. Також, у відзиві вказано, що виписка оформлена з грубим порушенням вимог документообігу, не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, які пред`являються до офіційного документу, а тому не може слугувати доказом у справі (а. с. 83 89). У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 28 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача зазначив, що 18 липня 2019 року [PERSON] підписала заяву на приєднання до ДКБО № 2001360342001 та паспорт споживчого кредиту, тобто між сторонами було укладено договір у письмовій формі. Ліміт кредитування становив 3000,00 грн, який був збільшений до 40000,00 грн. Протягом дії договору відповідачка користувалася кредитними коштами. Також, представник позивача зазначив, що ними було надано розрахунок заборгованості, форма якого не затверджена жодним нормативним актом. Зокрема, посилаючись на практику Верховного Суду, представник позивача вказав, що банківська виписка за рахунком позичальника є належним доказом видачі кредитних коштів позичальнику. Щодо військової агресії та підстав звільнення від відповідальності представник позивача зазначив, що особа звільняється лише від штрафних санкцій (а. с. 94 97). У судове засідання 06 листопада 2024 року представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справи без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2-5). Відповідачка у судове засідання 06 листопада 2024 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 82). У судовому засіданні 06 листопада 2024 року в режимі відеоконференції з приміщення Київського районного суду м. Полтави представник відповідачки [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позов та просив у задоволенні позову відмовити. Крім того зазначав, що проаналізувавши довіреність представника позивача, ним не було виявлено повноважень на підписання фінансових документів, зокрема виписки по рахунку. Також на запитання суду відповів, що [PERSON] не користувалася кредитними коштами, а мала намір використовувати банківську картку як зарплатну, з якої знімати кошти без комісії. Суд, заслухавши представника відповідачки, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 18 липня 2019 року [PERSON] підписала Заяву № 2001360342001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій зазначено, що сума кредиту становить 3000,00 грн, а процентна ставка становить 47,88% річних (а.с. 8). У вказаній заяві [PERSON] просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку. Підписанням заяви [PERSON] підтвердила, що нею отримана у непошкодженому стані платіжна картка. Також, 18 липня 2019 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, яким визначено, зокрема: строк кредитування 12 місяців, зі спливом якого продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін (звор. а.с. 8). До позову додано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 12 червня 2019 року) з додатками до неї (звор. а.с. 10-24). Вказані документи не містять підпису відповідачки [PERSON] . Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001360342001, [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в сумі 3000,00 грн, який неодноразово було підвищено, востаннє 13.05.2022 до 40000,00 грн (звор. а.с. 27). Також, позивачем була надана виписка по рахунку [PERSON] за кредитним договором № 2001360342001 (звор. а.с. 31-42). Згідно виписки відповідачка користувалася наданим кредитом шляхом здійснення покупок. Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2001360342001 від 18 липня 2019 року, у відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором виникла заборгованість в сумі 52108 (п`ятдесят дві тисячі сто вісім) гривень 97 копійок, з яких: 32727 гривень 75 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 19381 гривня 22 копійки - заборгованість за процентами (а.с. 28-31). 05 червня 2024 року [PERSON] було направлено письмову вимогу (повідомлення) про виконання зобов`язань за кредитним договором № 2001340172901 (а.с. 23). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд погоджується з твердженням представника відповідачки, що Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 12 червня 2019 року) з додатками до неї, які містяться в матеріалах даної справи, відповідачка не підписувала, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 червня 2019 року шляхом підписання заяви. Однак, судом установлено, що у Заяві № 2001360342001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 липня 2019 року визначено у тому числі і розмір процентної ставки за кредитом. Таким чином, враховуючи, що між сторонами був укладений кредитний договір, фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з\~повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 32727,75 грн та суми нарахованих процентів 19381,22 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки щодо не укладення кредитного договору, відсутність істотних умов договору, оскільки судом установлено, що відповідачка особисто підписала Заяву № 2001360342001 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18 липня 2019 року, яка містить умови про розмір процентів, отримала банківську картку та користувалася нею, що підтверджується банківською випискою. Отже даний кредитний договір не може бути визнаний недійсним. Перевипуск платіжних карток у подальшому, у тому числі з оформленням платіжної картки іншого класу, не свідчить про укладення іншого кредитного договору, недодержання його письмової форми\~та не є підставою недійсності кредитного договору. До такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.11.2019 р. по справі №373/212/16-ц. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Умовами кредитного договору не було встановлено забезпечення основного зобов`язання договором поруки. Тому, з огляду на вищевказані положення закону, суд не приймає до уваги посилання представника відповідачки на ту обставину, що між сторонами не було укладено договору поруки. Щодо відсутності відповідальності відповідачки за несплату боргу під час воєнного стану, суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом установлено, що представник позивача не просив стягнути з відповідачки суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, стороною позивача не пред`являлась вимога про стягнення з [PERSON] неустойки за прострочення грошового зобов`язання, у зв`язку з чим суд не приймає доводи представника відповідачки в цій частині. Суд не приймає зауваження представника відповідачки на відсутність повноважень у представника позивача на підписання розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, оскільки вказані докази підписані начальником управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів АТ «ПУМБ» [PERSON] , який не є учасником справи (а. с. а. с. 28-31, 32 42). Клопотань від сторони відповідача щодо витребування доказів на підтвердження виконання вказаних дій зазначеною особою до суду не надходило. Щодо поданих розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, які надійшли разом із відповіддю на відзив та які підписані представником позивача адвокатом Шуміловою Н.І. (а. с. а. с. 101 112, 114 117), то згідно довіреності, якою АТ «ПУМБ» уповноважив [PERSON] представляти інтереси Банку, у тому числі у судах, то пунктами 1 та 2 даної довіреності [PERSON] від імені Банку надається, зокрема, право: підписувати розрахунки заборгованості за кредитними договорами, підписувати клопотання та письмові докази (а. с. 98 99). Щодо виписки по рахунку [PERSON] суд зазначає наступне. Стороною позивача було подано до суду виписку по рахунку [PERSON] (звор. а.с. 31-42). Вказана виписка підписана позивачем кваліфікованим електронним підписом під час звернення до суду з даним позовом через систему «Електронний суд». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України\~\~«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75,\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Пунктом 61 Положення, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів\~у регістрах\~бухгалтерського обліку\~та податкових\~документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін. Отже банківська виписка по особовому рахунку [PERSON] , яка містить всі необхідні дані для ідентифікації боржника, дати здійснення операцій, код валюти, номер особового рахунку тощо, між банком та відповідачкою [PERSON] , є належним та допустимим доказом в даній справі, який підтверджує факт користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто судом установлено, що відповідачкою було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору. \~Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). З огляду на наведені норми права позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції про сплату судового збору № 246 від 09 серпня 2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 51). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі, з відповідачки у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2422,00 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved