Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

06 серпня 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою [ADDRESS] . Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 для розгляду даної справи визначена суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцева Т.О. Ухвалою суду від 08 червня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.09.2023 до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в інтересах [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій позивач просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , починаючи з 1992 року. Вказана квартира була видана її сім`ї Бабушкінською районною радою народних депутатів міста Дніпропетровська 16.12.1991 року. Разом з нею у вказаній квартирі зареєстровані члени її сім`ї: її син - [PERSON] , її донька - [PERSON] , її син - [PERSON] , [PERSON] онука позивача (донька [PERSON] ), до 16.04.2021 у вказаній квартирі був зареєстрований та проживав її позивача чоловік [PERSON] , який [INFO] помер. Відповідач [PERSON] проживав за вказаною адресою до смерті свого батька, після чого у квітні 2021 року залишив вказане житло і більше в ньому не з`являвся, контактів з позивачем не підтримує. Відповідач [PERSON] проживала за вказаною адресою до 2018 року, коли вийшла заміж та народила дитину - [PERSON] , після чого вона фактично не проживає за вказаною адресою, в квартирі не з`являється, контактів з позивачем не підтримує. [PERSON] , починаючи з 1995 року, фактично не проживає за вказаною адресою, його місцезнаходження їй невідоме, контакт між ними не підтримується. Позивач зазначає, що її онука - [PERSON] автоматично при народженні [INFO] була зареєстрована за адресою своєї матері доньки позивачки [PERSON] , але ніколи тут не проживала. Натомість, відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.08.2022 по справі № 201/1004/22 місце проживання [PERSON] визначено з її батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Таким чином, всі відповідачі фактично не проживають за адресою позивача вже більше двох років, дитина має інше місце проживання, встановлене судом. Як зазначає позивач, факт не проживання відповідачів з 2021 року по теперішній час підтверджується актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 05.06.2023, виданим директором КП «Жилсервіс-5» ДМР [PERSON] на підставі усних пояснень сусідів позивача. Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб у вказаному будинку, а так як відповідачі там не проживають, то відповідно їх не сплачують, не беруть участі у догляді житла, тому вона як людина похилого віку одноосібно із своїх мінімальних пенсійних доходів несе зазначені витрати, що значно погіршує її матеріальний стан; через зареєстрованих та непроживаючих відповідачів вона не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.11.2023 залучено до участі у справі Адміністрацію Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, в якості належної третьої особи. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином, проте у наданій суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, розглянути справу у її відсутності. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиви на позовну заяву суду не надали. В судове\~засідання відповідач [PERSON] ,\~діючий в\~інтересах малолітньої\~ [PERSON] ,\~не з`явився,\~про дату, час та місце його проведення належним чином повідомлений, проте у направленій до суду заяві, яка надійшла 04.11.2024, просить розгляд даної справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а також у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , починаючи з 1992 року. \~Вказана квартира\~була видана\~сім`ї позивачки\~відповідно до Ордеру на житлове приміщення № 284, виданого 16.12.1991 року Виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська батькові позивачки [PERSON] на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 41,85 кв.м., що складається з трьох кімнат в квартирі за адресою [ADDRESS] , на склад сім`ї з чотирьох осіб: [PERSON] основний квартиронаймач, [PERSON] дружина, [PERSON] донька, [PERSON] онук. Рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради у місті Дніпропетровську ради від 28.02.2014 № 82 переоформлено особовий рахунок на житлове приміщення, яке складається з трьох кімнат, житловою площею 38,0 кв.м., загальною 55,0 кв.м. в квартирі [ADDRESS] з померлого наймача [PERSON] на його доньку [PERSON] ; склад сім`ї п`ять осіб, в тому числі: син [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] . Чоловік позивачки [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.04.2021 Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Вбачається, що разом з [PERSON] у вказаній квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: син позивачки - [PERSON] , [INFO] (з 17.01.1996); донька позивачки - [PERSON] (раніше [PERSON] , Реєстрація актового запису про зміну імені від 02.07.2020, актовий запис №20, складений Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)) [PERSON] , [INFO] (з 30.03.1999); син позивачки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , (з 02.10.2018) онука позивача (донька [PERSON] ). До 16.04.2021 за вказаною адресою також був зареєстрований та проживав чоловік позивача - [PERSON] , який [INFO] помер. Відповідач [PERSON] проживав в квартирі за адресою [ADDRESS] до смерті свого батька, після чого у квітні 2021 року залишив вказане житло і більше в ньому не з`являвся, контактів з позивачем не підтримує. Відповідач [PERSON] проживала в квартирі за адресою [ADDRESS] до 2018 року, коли вийшла заміж та народила дитину - [PERSON] , після чого вона фактично не проживає за вказаною адресою, в квартирі не з`являється, контактів з позивачем не підтримує. Син позивачки - [PERSON] , починаючи з 1995 року, фактично не проживає за вказаною адресою, його місцезнаходження їй невідоме, контакт між ними не підтримується. Онука позивачки - [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою своєї матері доньки позивачки [PERSON] , але ніколи в квартирі за адресою [ADDRESS] не проживала. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.08.2022, ухваленим у цивільній справі № 201/1004/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини, були задоволені позовні вимоги позивача, місце проживання [PERSON] визначено з її батьком [PERSON] за місцем його проживання за адресою [ADDRESS] . Вказане рішення суду вступило в законну силу і відповідно до положень ст. 82 ЦПК України встановлені ним обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. У направленій до суду заяві, яка надійшла 04.11.2024, [PERSON] просить розгляд даної справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Таким чином, встановлено, що всі відповідачі фактично не проживають за адресою [ADDRESS] вже більше двох років, дитина [PERSON] , [INFO] , має інше місце проживання, встановлене судом. Факт не проживання відповідачів з 2021 року по теперішній час за адресою [ADDRESS] підтверджується Актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 05.06.2023, виданим директором КП «Жилсервіс-5» ДМР [PERSON] на підставі усних пояснень сусідів позивача. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 18.04.2024, складеного спеціалістами у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, з метою обстеження умов факту проживання дитини [PERSON] , [INFO] , проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , та встановлено, що вказана квартира розміщена на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з трьох кімнат, кухні, коридору, санвузла сумісного; квартира з усіма зручностями, створено умови для виховання та розвитку дітей, умови проживання та санітарний стан квартири добрі. За цією адресою зі слів бабусі проживають: бабуся [PERSON] , 1959 року народження, дитина [PERSON] , 2020 року народження. Як зазначила позивачка, комунальні платежі за вказаною адресою нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб у вказаній квартирі, в якій відповідачі не проживають, то відповідно їх не сплачують, не беруть участі у догляді житла, тому вона як людина похилого віку одноосібно із своїх пенсійних доходів несе зазначені витрати, що значно погіршує її матеріальний стан; через зареєстрованих та непроживаючих відповідачів вона не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.9 ЖК України - громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Згідно ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про не проживання відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~дитини -\~ [PERSON] у квартирі [ADDRESS] понад шість місяців та з огляду на не надання останніми доказів щодо поважності причин відсутності, а також не вчинення дій щодо добровільного зняття з реєстраційного обліку, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь кожного позивача слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~073,60 грн., тобто по 268 гривень 40 копійок з кожного.

Outcome: approved