Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

16 липня 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Ключенкову Х. В. та підсистему «Електронний суд» звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що 04 лютого 2022 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває разом з позивачем у Німеччині та перебуває на повному її утриманні. Спільної згоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач є військовим та проходить службу в Збройних силах України. Відповідач не має інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків, у зв`язку з чим, має змогу сплачувати аліменти у розмірі 63% від усіх видів заробітку (доходу). У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі шістдесяти трьох відсотків з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 липня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с. 23). Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від відповідача [PERSON] засобами поштового зв`язку надійшла заява, у якій він позовні вимоги визнав частково, та зазначав, що його сукупний дохід дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 40% з усіх видів заробітку (доходу) (а.с. 26-27). Дослідивши заяви по суті справи, наявні письмові докази, суд приходить до такого висновку. Суд установив, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 6). З огляду на обставини, покладені в обґрунтування позову, які відповідачем не спростовуються, малолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. На підставі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд установив, що відповідач [PERSON] є фізично здоровим та працездатним, є військовослужбовцем Сухопутних військ Збройних Сил України. Визначаючи розмір аліментів, суд ураховує, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні, та те, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти у розмірі 40 % з усіх видів його заробітку (доходу). У той же час, позивачем не надано жодних доказів, які вказували б на необхідність і можливість стягнення аліментів з відповідача саме у визначеному нею розмірі і достатніх підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 63% від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, судом не установлено. Суд приймає до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків незалежно від матеріального становища і неможливість його виконання не звільняє від такого обов`язку. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом прийнято до уваги, що аліменти на утримання дитини необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір аліментів, зокрема, обумовлюється фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину, забезпечувати її потреби необхідні для її віку, розвитку тощо. При цьому, чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі частки від доходу платника аліментів. Стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Отже, суд, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, з урахуванням усіх обставин справи, установленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, часткове визнання відповідачем позову, а також того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, а також їх дитини, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини має становити 40 % з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial