Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Процедура : 24 травня 2024 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, [PERSON] , аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2026 року. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 06 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позиція позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що від зареєстрованого з відповідачем шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами був розірваний у 2009 році. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та знаходяться на її утриманні. Син [PERSON] є студентом та продовжує навчання до 30 червня 2026 року. Позивач самостійно утримувати сина на період його навчання не має можливості, а відповідач в добровільному порядку від утримання сина відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] , надала суду копії доказів: довідку Кропивницького аграрного фахового коледжу №241 від 15 травня 2024 року; копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , з якого видно, що сторони у справі є його батьками; копію рішення Світловодського міськрайонного суду від 27 березня 2009 року про стягнення аліментів; копію рішення Світловодського міськрайонного суду від 27 жовтня 2009 року про розірвання шлюбу з відповідачем; копію посвідчення [PERSON] , як особи з інвалідністю з дитинства; довідку № 1091 від 04.10.2024 року про навчання [PERSON] та інші докази. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування заяви вказує на те, що він протягом тривалого часу є непрацездатним по причині захворювання опорно-рухового аппарату. З березня 2024 року йому надана 3 група інвалідності довічно, та призначена пенсія за інвалідністю. Розмір його пенсії складає 2725 грн. Крім того, він має непрацездатних батьків, які є пенсіонерами та потребують матеріальної допомоги. В обгрунтування своїх позовних вимог відповідач надав суду такі докази: копію свого паспорта та копію картки платника податків; копію пенсійного посвідчення; довідку про доходи; копію свого свідоцтва про народження; копію пенсійного посвідчення батька відповідача [PERSON] , та мати відповідача [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, проте вказав, що на даний час він немає можливості сплачувати аліменти, оскільки потребує лікування. Крім того, пояснив, що має перед позивачкою заборгованість по аліментам на сина, до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 98 тис. грн., тому рішення про стягнення з нього аліментів на час навчання сина у розмірі, у якому просить позивачка, він не зможе виконувати. У відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що твердження відповідача про неможливість влаштуватись на роботу є маніпулятивним, оскільки законодавство України не перешкоджає громадянам з інвалідністю влаштуватись на роботу. Доказів того, що він тривалий час має захворювання відповідач також не надав. Крім того вказує, що відповідачем не надано доказів понесених витрат чи фактичної допомоги батькам відповідача. Додатково зазначила що спільний з відповідачем син [PERSON] потребує постійного вартісного лікування, в підтвердження чого надала копії виписок з медичної картки. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши сторонни та дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2009 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 27 березня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина. Стягнення аліментів за рішенням суду на утримання сина [PERSON] припинено у зв`язку із досягнення ним повноліття. На час розгляду справи відповідач [PERSON] має перед позивачкою [PERSON] борг зі сплати аліментів у розмірі 98 тис. грн. на утримання сина. [PERSON] є студентом першого курсу Кропивницького аграрного фахового коледжу. Навчається на денній формі навчання. Плановий строк навчання по 30 червня 2026 року. Також, [PERSON] має інвалідність 2 групи з дитинства, та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 2361 грн. Відповідач [PERSON] має 3 групу інвалідності та отримує пенсію у розмірі 2725 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела нарахованого доходу за період з 1 кварталу 2023 року по 01 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого доходу відсутня. Батьки відповідача [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнаються. Оцінка суду: Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 27 березня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина. Стягнення аліментів за рішенням суду на утримання сина [PERSON] припинено у зв`язку із досягнення ним повноліття. Відповідач має перед позивачем борг зі сплати аліментів. Син позивача та відповідача, [PERSON] досяг повноліття, та є студентом першого курсу Кропивницького аграрного фахового коледжу. Стипендію не отримує. Навчається на денній формі навчання. Плановий строк навчання по 30 червня 2026 року. Суд зауважує, що [PERSON] будучи студентом не позбавлений можливості одержувати стипендію. Також, суд враховує, що [PERSON] має інвалідність 2 групи з дитинства, та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 2361 грн. Крім того, суд враховує, що відповідач є особою з інвалідністю 3 групи захворювання, потребує лікування, свідчить про обмежені можливості у нього сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. Знаходиться на обліку в Центрі зайнятості як безробітний. Зважаючи на часткове визнання відповідачем позову, враховуючи наявність у відповідача на час розгляду справи заборгованість зі сплати аліментів за попереднім рішенням суду на утримання [PERSON] у розмірі 98 тис. грн., суд приходить до висновку, що майновий стан відповідача не дасть змогу повністю забезпечити виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), а тому вказаний розмір суд визнає безпідставно завищеним. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд, виходячи із закріплених принципів справедливості, добросовісності та розумності, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання у розмірі 15 % від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, починаючи з 24 травня 2024 року і до припинення сином навчання, тобто до 30 червня 2026 року Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial