Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з вищевказаним позовом. Посилається на\~те ,\~що з 19.07.1999 безперервно працював на різних посадах на Державному підприємстві «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» . У зв`язку з досягненням пенсійного віку, 03.11.2021 з власної ініціативи позивач звільнився із посади начальника відділу транспорту ДП «СхідГЗК» у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України . Вказує, що у зв`язку з невиплатою йому при звільненні усіх належних сум, зокрема, одноразової грошової допомоги за багаторічну сумлінну працю при звільненні у зв`язку із виходом на пенсію, у вересні 2022 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівців з позовом до ДП «СхідГЗК» про стягнення коштів (судова справа №725/5266/22). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 10.11.2022 року позовні вимоги [PERSON] задоволено: вирішено стягнути з ДП «СхідГЗК» на користь [PERSON] одноразову грошову допомогу у розмірі 180 000 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00грн. та сплачений за подання позовної заяви судовий збір у сумі 1800,00 грн. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09.02.2023 апеляційну скаргу ДП «СхідГЗК» залишено без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 10.11.2022 р. без змін Додає, що фактичне виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 10.11.2022, що набрало законної сили 09.02.2023, шляхом виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги відбулося лише 04.04.2024 року та в порядку виконання виконавчого провадження перераховано 186800 грн. \~ \~ \~ [PERSON] \~листом від\~08.04.2024\~звернувся до\~ДП «СхідГЗК»\~з проханням\~виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку на підставі ст. 117 КЗпПУ. Станом на дату фактичного виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.11.2022 у судовій справі № 725/5266/23 строк затримки розрахунку з [PERSON] перевищив 1 рік та 1 місяць. Вказує, що враховуючи положення ч. 1 ст. 117 КЗпПУ, розмір середнього заробітку [PERSON] за час затримки розрахунку має бути вирахуваний не за весь період такої затримки, а має обмежитися шістьма місяцями. Середній заробіток [PERSON] складав 1775,52 грн.на день. \~ \~ \~На період\~з 10.02.2023\~по 09.08.2023\~припадає 129\~робочих днів,\~а тому на його думку , сума, що підлягає стягненню з ДП «СхідГЗК» за затримку розрахунку при звільненні складає: 1775,52 грн. на 129 робочих днів дорівнює 229042,08 грн. Крім того посилається на те , що у відповідності до положень ст. 625 ЦКУ , з відповідача підлягають стягненню інфляційні збитки за відповідний період затримки розрахунку у розмірі 10087,20 грн. та три відсотки за користування грошовим коштами у розмірі 6448,44 грн. Враховуючи\~наведене ,\~просить стягнути\~з \~відповідача на\~його користь\~ середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 229042,28 гривень ; інфляційні втрати за період затримки розрахунку у розмірі 10087,20 гривень ; три відсотка річних у розмірі 6448,44 гривень та судовий збір у розмірі 2456 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали , просили його задовольнити та пояснили, що відповідач своєчасно не виконав рішення суду про стягнення одноразової грошової допомоги , у зв`язку з чим , позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, вказала що несвоєчасне виконання рішення суду не залежало від дій відповідача. У зв`язку з недостатнім фінансуванням ,виплата заборгованості відбувалась у порядку виконання зведеного виконавчого провадження. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України , \~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що відповідно до рішення Першотравневого районног суду м. Чернівці від 10.11.2022 року по цивільній справі № 725/5266/22 , позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з ДП «СхідГЗК» на користь [PERSON] одноразову грошову допомогу у розмірі 180 000 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00грн. та сплачений за подання позовної заяви судовий збір у сумі 1800,00 грн. ( а.с.14-16) . Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09.02.2023 вказане рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 10.11.2022 залишено без змін. (а.с. 17-25). Фактичне виконання даного рішення відбулось у процесі примусового виконання зведеного виконавчого провадження №71263686. Згідно довідки АТ КБ « Приватбанк» 04.04.2024 року [PERSON] було перераховано 186800 гривень заборгованості за вказаним судовим рішенням. ( а.с. 27). За змістом\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Тобто , з моменту винесення судового рішення про стягнення заборгованості на користь [PERSON] пройшло більше 1 року. Обґрунтовуючи відсутність своєї вини у своєчасній виплаті [PERSON] боргу, представник відповідача посилався на відсутність коштів у підприємства . При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Чинне законодавство прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми , що йому належать як на підставі норм Закону України «Про оплату праці» так і відповідно до умов Колективного договору. У разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП відповідальність. Норма ст. 117 КЗпП стосується усіх сум, що належать працівнику від власника або уповноваженого ним органу. У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» й «оплата праці», які використані у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини). Крім того, Конституційний Суд України у тому ж рішенні дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій\~статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (абзац восьмий пункту 2.1 мотивувальної частини). Згідно\~правового висновку, висловленого впостанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки,вихідна допомогатощо). Доказів існування обставин, що стали перешкодою для своєчасного виконання рішення суду щодо сплати належних сум [PERSON] , відповідачем суду не надано. Відповідно до\~статті 27 Закону «Про оплату праці»\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~з наступними змінами та доповненнями. Із наданого позивачем розрахунку, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 229042,08 гривень ( 129 робочих днів на 1775,52 грн. середній заробіток ). Відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Отже, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає задоволенню. Щодо решти позовних вимог , слід зазначити наступне: Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦКУ у випадках, встановлених актами цивільного знодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦКУ грошовим є зобов`язання, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року . Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України , боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з вхуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений довором або законом. Згідно матеріалів справи за період з 10.02.2023 року по 04.04.2024 року інфляційні втрати становлять 10087,20 гривень. Інфляційні розраховані із суми боргу за рішенням суду - 186 800 гривень . Згідно розрахунку, три відсотки річних за період з 10.02.2023 року по 04.04.2024 року становлять 6448,44 гривень. Враховуючи , що відповідачем не доведено неможливості своєчасного розрахунку з [PERSON] суд приходить до висновку , з відповідача також підлягають стягненню інфляційні та три відсотка річних. Відповідно до ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати\~складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу і покладаються на відповідача у разі задоволення позову пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи наведене , з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2456 гривень.

Outcome: approved