Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] помер рідний брат позивачів - [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме 13/200 частки житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] . З 1988 року і на час смерті [PERSON] та позивачі проживали за однією адресою: [ADDRESS] . Позивачі разом з померлим вели спільне господарство, здійснювали ремонт, разом сплачували за комунальні послуги за будинок, крім того позивачі здійснили поховання свого брата [PERSON] . Усі ці обставини, на думку позивачів свідчать про спільне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та пов`язаність спільним побутом та піклуванням. Тобто позивачі фактично прийняли спадщину після смерті спадкодавця, оскільки постійно з ним проживали з 1988 року і до моменту смерті [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заяв про прийняття спадщини ніхто не направляв. 21.01.2024 року Постановами приватного нотаріуса Яковлєвої Н.П. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що відсутні доказ про постійне проживання позивачів разом із спадкодавцем на момент смерті спадкодавця, відсутні докази родинних відносин та відсутністю документів, що підтверджують право власності на будинок (спадкове майно) та рекомендовано звернутися до судових органів для встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш 5 років та прийняття позивачами спадщини для визначення права власності в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного просили встановити факт постійного проживання з померлим [PERSON] , а також визнати за кожним право власності в порядку спадкування за законом на 13/400 частки будинку [ADDRESS] . Представник позивачів в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила задовольнити повністю. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Заслухавши сторони, оглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть. /а.с.18/. Судом витребувано з Державного нотаріального архіву Миколаївської області копію спадкової справи №184/91 заведеної за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] /а.с. 69-85/. Згідно вказаної спадкової справи судом встановлено наступне. Після смерті [PERSON] , Першої миколаївською державною нотаріальною конторою 15.08.1991 року було видано свідоцтво про право власності за законом спадкоємцям, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно в рівних частках кожному. Згідно вказаного свідоцтва спадкодавцями померлої [PERSON] є донька [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] /а.с 83/. Виходячи з наведеного державним нотаріусом встановлено факт родинних відносин між зазначеними вище спадкоємцями, згідно свідоцтв про народження вказаних спадкоємців, що наявні в матеріалах спадкової справи. Також в свідоцтва зазначено, що успадковане майно, в тому числі, складається з 15/50 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться у [ADDRESS] . Виходячи з наведеного, кожний із спадкоємців отримав 13/200 частки будинку за адресою [ADDRESS] . [INFO] в м. Миколаїв помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане Миколаївським обласним управлінням юстиції України/а.с.19/. Судом витребувано від Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області інформаційну довідку про наявність/відсутність заведеної спадкової справи за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . На виконання вимог ухвали Перша Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області направила лист №441/01-16 від 03.05.2024 року в якому повідомила суд, що за даними перевірки спадкових справ, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Також надала Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 03.05.2024 року, згідно якої - в Спадковому реєстрі відсутні спадкові справи відкриті за фактом смерті [PERSON] /а.с. 61-63/. Судом витребувано від Департаменту з\~надання адміністративних\~послуг Миколаївської\~міської ради\~інформацію про\~місце реєстрації\~(взяття\~на облік\~та зняття\~з реєстрації)\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~померлого [INFO] (остання\~відома адреса:\~ [ADDRESS] ),\~а також\~ інформацію про зареєстрованих осіб станом на 25.06.2003 року за адресою: [ADDRESS] . На виконання вимог ухвали Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради листом від 17.04.2024 року за №19.03.03-11 повідомив суд, що за відомостями переданої картотеки місце проживання [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . /а.с.64/. Також з метою надання вичерпної інформації Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надав копії поквартирних карток Форми Б за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] та копію картки реєстрації особи Форми А [PERSON] /а.с.65-67/. Згідно вказаних картом за адресами [ADDRESS] ; [ADDRESS] ( що є однією адресою, оскільки є [ADDRESS] офіційно не виділена в окрему адресу) проживають та зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1970 року народження, [PERSON] , 1966 року народження, останній знятий з реєстрації 25.06.2003 року у зв`язку зі смертю. Постановою приватного нотаріуса Яковлєвої Н.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2024 року відмовлено [PERSON] у заведенні спадкової справи та оформленні спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . /а.с.14/. Постановою приватного нотаріуса Яковлєвої Н.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2024 року відмовлено [PERSON] у заведенні спадкової справи та оформленні спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . /а.с.15/. Причиною відмовою в обох випадках зазначено: в зв`язку з пропущенням 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, відсутністю доказів про постійне проживання разом із спадкодавцем на момент смерті спадкодавця, згідно ст. 1268 ЦК України, відсутністю доказів родинних відносин та відсутністю документів, що підтверджують право власності на успадковане майно, тому рекомендовано звернутися до судових органів для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років та прийняття ним спадщини, для визнання права власності порядку спадкування за законом. Так як спадщина відкрилася до 01.07.2003 року (за шість місяців до ступу в дію ЦК України), то застосуванню підлягають норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). В судовому засіданні встановлено, що факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , як брати, підтверджується свідоцтвом від 15.08.1991 року про право власності за законом. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема ч. 2 вказаної статті передбачає у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Факт постійного проживання померлого [PERSON] з братами [PERSON] та [PERSON] підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків; Актом про проживання від 01.02.2024 року /а.с.23/; Довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] в якій вказано, що він проживає за адресою [ADDRESS] з 07.06.1990 року і по теперішній час; Довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] в якій вказано, що він проживає за адресою [ADDRESS] з 07.06.1990 року і по теперішній час; записом в паспорті громадянина України [PERSON] , в якому вказано що з 03.09.1993 року по 03.11.2011 року останній був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а з 08.12.2011 року і по теперішній час зареєстрований за адресою [ADDRESS] /а.с.10-11/. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 28.10.2024 року повідомила суду, що позивачі [PERSON] та [PERSON] проживали разом з померлим братом [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, робили ремонт у домоволодінні та разом сплачували комунальні послуги. Також повідомила, що позивачі разом з поховали [PERSON] , коли той помер. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 28.10.2024 року повідомила суду що вона проживає за вказаною адресою ( [ADDRESS] ) з 2001 року, як співмешканка позивача [PERSON] . У вказаному будинку проживали: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вони вели спільне господарство, а коли у 2003 році помер [PERSON] в будинку залишились проживати [PERSON] та [PERSON] . На підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів та, враховуючи, що встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, суд дійшов висновку про те, що заява про встановлення факту постійного проживання [PERSON] і [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом». Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місце відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини». Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5, яка діяла на момент відкриття спадщини, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути зокрема: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Факт володіння спадковим майном та факт постійного проживання померлого [PERSON] з братами [PERSON] та [PERSON] підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків та Актом про проживання від 01.02.2024 року /а.с.23/. Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Оскільки, позивачі прийняв спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить їм з часу її відкриття в рівних долях від 13/200, що становить 13/400 частки будинку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, тому суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Outcome: approved