Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що просить позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно її онука [PERSON] 2009 року народження на її користь. Вказує, що її донька [PERSON] уклала шлюб з відповіда\-чем [PERSON] , [INFO] . Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO] . З 3.06.2023 року її донька фактично проживала з нею за адресою [ADDRESS] . За цей період часу відповідач [PERSON] участі у вихованні сина не приймав, їхнє спілкування зводилося до періодичних побачень за бажанням дитини, ініціативи в зустрічах чоловік не проявляв. Тому донька позивачки звернулася з позовом про розірвання шлюбу, відповідно 30.11.2023 року Вінницьким районним судом було винесено рішення про розірвання шлюбу між дочкою позивачки та [PERSON] . Позивачка вказує, що [INFO] , після лікування онкозахворювання [PERSON] померла. Враховуючи, що відповідач ніяким чином не піклується про неповнолітнього сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, в повному обсязі не може виконувати, не бере педагогічної, матеріальної, грошової (аліменти відповідач не виплачує), посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Також позивачка зазначає, що 09.04.2023 року [PERSON] нотаріально посвідчив те, що не має заперечень проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Пояснює, що всі питання щодо виховання онука вирішуються позивачкою самостійно та дитина знаходиться на повному її утриманні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, змін та доповнень не має, просить вимоги задоволити (а.с.57). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. При подачі позову, була подана нотаріально засвідчена заява [PERSON] , про те, що він не заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , а також вказано, що він не має заперечень щодо розгляду справи у всіх судових інстанціях України без його участі (а.с.15). Третя особа Служба у справах дітей Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в особі [PERSON] надала суду заяву в якій зазначає, що при вирішенні судового спору покладаються на розсуд суду та судове засідання просять провести у її відсутність. Одночасно Службою надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.49-51). Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 05.10.2008 року, який в пожальшому рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30.10.2023 року було розірвано, справа № 128/3524/23 (а.с.13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Як вбачається з виписки історії розвитку дитини [PERSON] , що дитина перебуває на обліку в окуліста та ортопеда, переніс ГРВ, вітряну віспу, ВСД по змішаному типу. Вказано, що за весь період нагляду за дитиною з ним приходила мама [PERSON] або її рідна сестра [PERSON] .. Батько дитини [PERSON] за весь період нагляду жодного разу не приходив в лікарню та не цікавився здоров`ям дитини (а.с.16). Відповідно до характеристики учня 8-Б класу КЗ «Ліцей №1 смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області» [PERSON] вбачається, що останній зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбивий, уважний учень. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня, активний на уроках, бере активну участь у житті школи та класу. Вказано, що мати [PERSON] брала активну участь у житті класу та цікавилася життям дитини. Батько [PERSON] з сім`єю не проживає, у виховані дитини участі не бере (а.с.17). 09.04.2023 року [PERSON] нотаріально посвідчив те, що не має заперечень проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.15). Службою у справах дітей Стрижавської селищної ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.49-51). Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19,150,157,164-166 СК України. Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 р. зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо виявив бажання відмовитися та самоусунутися від дитини [PERSON] [INFO] , не бере будь-якої участі у фізичному та моральному розвитку дитини, піклуванні про стан його здоров`я та моральний дух. 14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя. За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей. При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини. Враховуючи, вищевикладене, суд вважає доведеним ту обставину, що біологічний батько по справі, свідомо ухилився від дитини [PERSON] , [INFO] , не забезпечує його матеріальні, інтелектуальні, культурні, духовні потреби, не цікавиться життям дитини, підготовкою до дорослого життя належним чином, як це передбачено ст.ст.150-155 СК України, та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду в розмірі 1211,20 грн. (а.с.1).

Outcome: approved