Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

02 вересня 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 37121,20 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.05.2023 р. між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна»» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 6691754. У зв`язку з порушенням позичальником умов договору ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за вищевказаним договором ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 14.02/24-Ф від 14.02.2024 р. Отже, до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором в розмірі 37121,20 грн. 18.09.2024 р. від представника позивача [PERSON] - адвокату Кудіна О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення мотивує тим, що відповідач [PERSON] особисто не укладав кредитного договору з ТОВ «Авентус Україна» на суму 14000 грн. чи в будь-якому іншому розмірі, тим більше в письмовій формі, а твердження позивача про наявність електронного договору не може бути прийнято до уваги, так як вказаний правочин повинен бути підписаний електронним підписом обома сторонами. Доказів того, що номер абонента належить саме відповідачу (у вигляді інформації від мобільного оператора) суду не надано. Просить врахувати, що відсутні первинні документи видачі кредиту. Розрахунок заборгованості, заява анкета не є належним доказом, оскільки не містить підпису відповідача. Також в заяві-анкеті не зазначені ані сума видачі кредиту, ані строк на якій його видано, ані відсоткова ставка, ані штрафні санкції (підвищена відсоткова ставка, штраф). Також не надано позивачем доказів видачі кредиту - відомостей із належної банківської установи АТ КБ «ПриватБанк», відсутні документи первинного бухгалтерського обліку. Матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці конкретні умови кредитного договору розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання кредитів у позику, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема саме у зазначених документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування. Крім того, просить звернути увагу на те, що ТОВ «Авентус Україна» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчіх послуг, а отже немає законних підстав для генерації електронного цифрового підпису, а тому твердження Банку, що банк і позичальник узгодили істотні умови кредитного договору не відповідає фактичним обставинам справи. Також вказує на те, що відповідач є військовослужбовцем, на даний час проходить військову службу за мобілізацією в ЗСУ, а військові звільняються від сплати штрафних санкцій і відсотків за користування кредитами не лише щодо банків, а й інших небанківських фінансових установ. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Відповідач та його представник - адвокат Кудін О.М. в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі, просить врахувати доводи, викладені у письмовому відзиві. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.05.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 6691754. Згідно з умовами даного договору відповідач отримав кредит в сумі 14000,00 грн., зобов`язавшись повернути його, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,99% за кожен день строку користування кредитом. Кредит надається строком на 360 днів (а.с. 17-25). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі. Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Договору укладення правочину здійснюється сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Договір відповідачем підписано 23 травня 2023 року о 17 год. 27 хв. 19 сек. електронним підписом - одноразовим ідентифікатором А8611. Згідно довідки про ідентифікацію клієнт [PERSON] з яким укладено договір № 6691754 від 23.05.2023 р. ідентифікований ТОВ «Авентус Україна». Договір зі сторони Товариства було підписано аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному між сторонами Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів, та накладено на Договір кваліфіковану електронну печатку Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Договір зі сторони клієнта було підписано електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на стороні Товариства та направлено клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства, зазначеному в договорі. Одноразовий ідентифікатор [NUMBER] , час відправки ідентифікатора клієнту 23.05.2023 р. о 17:27:19, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор [NUMBER] (а.с. 27). Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . 23.05.2023 р. ТОВ «Авентус Україна» виконано свої зобов`язання за договором та перераховано на картку № [NUMBER] , номер якої вказано в кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 14000,00 грн., транзакція № 1238817724, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 29.02.2024 р. (а.с. 26). 14.02.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» був укладений договір факторингу № 14.02/24-Ф, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредит (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 35-39). Відповідно до платіжної інструкції від 14.02.2024 р. ТОВ «ФК «Кредит Капітал» сплатило ТОВ «Авентус Україна» 1280234,27 грн. плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 14.02/24-Ф віл 14.02.2024 р. )а.с.40 зворот). Відповідно до витягу з Реєстру боржників (додаток № 1 до Договору факторингу № 14.02/24-Ф віл 14.02.2024 р.) ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 6691754 на загальну суму заборгованості - 37121,20 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 14000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 23121,20 грн. (а.с. 40). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). За змістом ч.ч.3,4,6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитний договір № 6691754 від 23.05.2023 р. між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» укладено у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису (за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Посилання представника відповідача на те, що ТОВ «Авентус Україна» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг, а, отже, не має законних підстав для генерації електронного підпису, що свідчить про не узгодження сторонами істотних умов кредитного договору, - не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. У цій справі встановлено, що договір про надання споживчого кредиту від 23.05.2023 р. № 6691754 підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8611, що свідчить про укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 23.05.2023 року укладено в електронній формі кредитний договір № 6691754. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено підписання договору відповідачем є безпідставним та спростовується матеріалами справи. Так, у розділі 12 договору про надання споживчого кредиту від 23.05.2023року № 6691754 вказано, зокрема: ПІБ: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , номер мобільного телефону: [NUMBER] , електронна пошта, електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER] . Доказів на спростування відповідності анкетних даних [PERSON] в зазначеному договорі матеріали справи не містять. Таким чином, договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів про те, що персональні дані відповідача (ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти) були використані товариством для укладення кредитних договорів від його імені, а не ним, відповідачем до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладеного договору. Доводи представника відповідача про те, що позивач не надав доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів в розмірі 14 000 грн., є необґрунтованими та спростовуються наявним у матеріалах справи листом генерального директора ТОВ "ФК "Контрактовий Дім" від 29.02.2024 року № 4216 ТОВ "Авентус Україна", яким повідомлено про успішність наступної операції згідно з договором з ТОВ "Авентус Україна" № 087/20-П від 8 липня 2020 року: 1238817724 на суму 14 000 гривень 23.05.2023 р. о 17 год. 28 хв., номер замовлення 36255577 номер картки: № [NUMBER] , статус: прийнято (а. с. 26). Крім того, суд звертає увагу на те, що саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він не була позбавлений можливості надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору у відповідну дату. Також відповідач не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження відсутності в нього відповідного рахунку. Відповідно до принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даних правочинів. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Також відповідачем не надано доказів, які б заперечували факт перерахування ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» згідно договору № 087/20-П від 08 липня 2020 року за дорученням ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитних коштів [PERSON] на його картку № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «Кредит-Каптіал» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 6691754 від 23.05.2023 р., а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно цього договору. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6691754 від 23.05.2023 р. [PERSON] має заборгованість в розмірі 37121,20 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 14000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 23121,20 грн. (а.с. 28-34). Всі ці зазначені дані відображено у картці обліку договору (розрахунку заборгованості), що надана до позовної заяви та є належним та допустимим доказом у справі. Сторона відповідач не спростувала належним та допустимими доказами визначений позивачем розмір заборгованості за кредитним договором. Доводи представника відповідача про те, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, на даний час проходить військову службу за мобілізацією в ЗСУ, а військові звільняються від сплати штрафних санкцій і відсотків за користування кредитами не лише щодо банків, а й інших небанківських фінансових установ, суд не бере до уваги, оскільки з наданої позивачем картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за укладеним договором № 6691754 від 23.05.2023 р. вбачається, що відсотки за даним кредитом нараховувалися за період з 23.05.2023 р. по 23.08.2023 р. (а.с. 28-34), а солдат [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації в воєнний час 15.09.2023 р. (а.с. 59). Інші доводи представника відповідача не відповідають встановленим обставинам справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, а тому відхиляються судом як необґрунтовані. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений з відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу у встановленому порядку недійсним и не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. Отже, як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2023 р. між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», яке передало своє право вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 6691754. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] кредит у розмірі 14000,00 грн. Відповідач [PERSON] не спростовував факт отримання кредиту, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань у повному обсязі, а також власного розрахунку заборгованості. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved