Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що 19 лютого 2000 року вона вступила в шлюб з [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, відношення між сторонами поступово погіршувалися. Кожен із сторін має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. У неї і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально-протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття поваги. Вона переконана, що за таких обставин шлюб необхідно розірвати. Подальше спільне проживання в шлюбі буде суперечити її інтересам. На примирення з відповідачем вона не згодна. Від шлюбу з відповідачем у неї народився син, [PERSON] , [INFO] . Відповідач працює та живе на даний момент в Республіці Польща та має там свій невеликий бізнес. Вона на даний час тимчасово не працює, їй потрібна матеріальна допомога на утримання сина, добровільно на утримання дитини відповідач коштів не надає. В зв`язку з цим, відповідач також повинен надавати кошти на утримання спільної дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов`язку кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Натомість, спільна дитина сторін постійно потребує нормального харчування, одягу, витрат на розвиток, морально-етичне виховання, фізичний розвиток, лікування та оздоровлення. Для задоволення всіх цих потреб необхідні значні кошти, і сама вона не здатна в повній мірі їх забезпечити. Нормами Сімейного Кодексу у п.3 ст.181 зазначено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Після розірвання шлюбу син [PERSON] , [INFO] , залишається проживати разом з нею. Чинним законодавством передбачено право того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просить суд ухвалити про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , що зареєстрований 19 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради, актовий запис №90, та про стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь 1211,20грн. судового збору та 3500грн. витрат по оплаті правничої допомоги. В судовому засіданні представник позивача адвокат Давидов А.Г. позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в частині розірвання шлюбу. В частині вимог про стягнення аліментів позов визнає частково. Згоден на стягнення з нього аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, оскільки він допомагає сину матеріально. Він на цей час перебуває за кордоном, працює. Дитині він надсилав кошти в розмірі 150 євро, також дружині перед розривом їх стосунків надав кошти в сумі 12000 євро. Проти стягнення витрат на правничу допомогу адвоката він заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Давидова А.Г., відповідача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Суд установив, що 19.02.2000 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради, актовий запис №90 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися через різні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як їх інтересам, так і інтересам їхньої дитини, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідач як батько дитини, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України\~зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягувати аліменти. Частиною 3 ст.181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того збатьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач перебуває за кордоном, де проживає і працює. Країну перебування відповідач не назвав. Неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачкою. Договір про сплату аліментів між сторонами не укладався. Оскільки син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, суд з врахуванням обставин, викладених в ст.182\~СК України,\~а саме,\~ матеріального становища відповідача, який є особою працездатного віку, працює за кордоном, матеріального становища дитини, яка перебуває на утриманні матері, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1211грн.20коп. судового збору (за вимогу про розірвання шлюбу), та на користь держави 1211грн.20коп. судового збору (за вимогу про стягнення аліментів). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача наданий договір про надання правничої допомоги №14-10/24 від 14.10.2024 року. Вартість послуг за надання правничої допомоги становить 3500грн., в якості оплати за підготовку та складання позовної заяви, представництво інтересів клієнта в суді, що підтверджується довідкою-квитанцією про оплату послуг від 14.10.2024 року. Згідно з ст.133ЦПК\~України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, а саме, витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ст.137ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із :1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивачка, суд бере до уваги норми ч.4\~ст.137ЦПК України\~та, врахувавши, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) щодо складання позовної заяви, враховуючи, що справа є незначної складності, участь в одному судовому засіданні, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500грн.

Outcome: approved