Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 28.06.2024 надійшла позовна заява яка подана в інтересах [PERSON] її представником адвокатом Клис А.А. до Товариства з обмеженою відповідальністю « Олімпекс Транс», третя особа Обслуговуючий кооператив « Набережний Квартал - Жаботинського», про визнання майнових прав на квартиру [ADDRESS] , в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною ( перша і друга черги будівництва ) ОНМ №1813415251101. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] в повному обсязі виконала обумовлені Договором про сплату внесків, укладеному між нею та ОК « Набережний Квартал-Жаботинського», зобов`язання по виплати паю на будівництво житлового багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , та набула майнові права на квартиру [ADDRESS] у секції 1 вказаного об`єкта будівництва, а тому вважає що ТОВ « Олімпекс Транс» який після укладення 17.10.2014 року з ОК «Набережний Квартал-Жаботинського» Договору про співпрацю №14/10-17 взяв на себе зобов`язання перед пайовиками та враховуючи припинення діяльності Обслуговуючого кооперативу, відмовляється виконувати свої зобов`язання перед позивачем як пайовиком щодо закінчення будівництва та ввести будинок в експлуатацію , не визнає її майнові права та не надає документів необхідним для реєстрації позивачем належних їй майнових прав. В якості правового обґрунтування представником позивача заявлялось про наявну судову практику ( у тому числі Верховного Суду ) по схожих позовах інших пайовиків до того ж самого відповідача, згідно рішень по яким визнавались майнові права. Представник відповідача надав відзив на позов в яких заперечує проти обґрунтованості позовних вимог так як у сторін відсутні спір стосовно майнових прав яки визнаються відповідачем але внаслідок неможливості з фінансових причин закінчити будівництво та ввести будинок в експлуатацію відсутній обов`язок надання пайовику документів для здійснення реєстрації права власності, а крім того представник позивача вважає що у відповідача , який не укладав із позивачем жодних договорів взагалі відсутні правовідносини стосовно майнових прав. Як встановлено судом 10 липня 2008 року Одеською міською радою було прийнято рішення №3151-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» в оренду земельної ділянки, площею 0.4775 га за адресою: [ADDRESS] для проектування та будівництва 2-х секційного 20-ти поверхового житлового будинку з вбудовано - прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом. Земельна ділянка надавалася у короткострокову оренду, терміном до IV кварталу 2009 року. 10 грудня 2008 року між Одеською міською радою та ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» був укладений договір оренди, який зареєстрований 23 березня 2009 року в Одеській регіональній філії ДП Центру ДЗК за №040950500020. 13 серпня 2013 року між тими ж сторонами був укладений додатковий договір про поновлення раніше укладеного договору оренди землі і строк його визначений до 31 грудня 2015 року. Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради Замовнику будівництва - ТОВ «Олімпекс-Транс» були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за № 01-06/119 від 10 жовтня 2013 року з намірами забудови: будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: [ADDRESS] . 2 грудня 2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України надала Дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ 115143360956 Замовнику - ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та Генеральному підряднику - ТОВ «Будівельна компанія «С.К.С» на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, адреса будівництва: [ADDRESS] , вид будівництва - нове будівництво. 17 жовтня 2014 року між ТОВ «Олімпекс транс» (надалі - Сторона-1) та обслуговуючим кооперативом «Набережний квартал - Жаботинського» (надалі - Сторона-2) був укладений договір співпраці №14/10-17, предметом якого є спільна діяльність сторін, направлена на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що будуть побудовані на земельній ділянці загальною площею 4775 кв.м., розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського. За умовами договору фінансування будівництва було покладено виключно на ОК «Набережний квартал - Жаботинського», що залучало кошти фізичних осіб - пайовиків. На підставі даного Договору про співпрацю, ОК «Набережний квартал - Жаботинського» було укладено ряд Договорів із пайовиками. Зокрема, 24.02.2015 року між [PERSON] та ОК «Набережний Квартал Жаботинського», було укладено договір №19 про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал Жаботинського», за умовами якого ( п.1.5) було встановлено що об`єктом даного договору є квартира [ADDRESS] , загальною площею 41,59 кв.м., та визначена вартість паю, який необхідно внести пайовиком на розрахунковий рахунок Обслуговуючого кооперативу ( додаток 1 до Договору ). На виконання умов договору [PERSON] здійснила оплату визначеної у договорі вартості об`єкта нерухомості у розмірі 515 512,80 грн., що підтверджується наданими до суду квитанціями. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.06.2024 відсутні зареєстровані права на квартиру104, будинку [ADDRESS] . Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Згідно зі статтею 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). За правилами статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Як визначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від14 вересня 2021 року по справі № 359/5719/17 «захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства» (пункт 75 постанови ). Відповідно до частини першої статті 4 та частини першої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: звернення до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу; визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (див. постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (пункт 55) та від 7 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункт 6.31)). Таким чином сам факт державної реєстрації майнових прав не є підставою для виникнення таких майнових прав, а тому відсутність такої реєстрації не є свідченням відсутності у особи відповідних майнових прав. Суди розглядають цивільні справи за для ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, тому при розгляді позовних вимог суд зобов`язаний переконатись що такі права існують та є порушеними чи невизнаними або їх наявність оспорюється. У даному випадку стороною позивача не доведено у чому саме здійснюється порушення або невизнання майнових прав на квартиру [ADDRESS] . У судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти існування таких прав у позивачці, відомостей про звернення з письмовими запитами для отримання певної інформації або документації до відповідача стороною позивача не надано, самі майнові права не зареєстровані на іншу особу. Також суду не надано належних та допустимих доказів навмисності дій відповідача по відмові у введення незавершеного будівництвом об`єкта до експлуатації. У відповідності до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України саме на сторону яка заявляє певні вимоги покладається обов`язок доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог. Суд вважає не релевантним посилання представника позивача на наявність судових рішень ( постанов Верховного суду ) по інших справах пайовиків у цьому самому об`єкті нерухомості ( будинку по [ADDRESS] ) якими були визнані майнові права пайовиків, так як у зазначених в заявах по суті справи рішеннях по інших справах розглядались питання порушення майнових прав шляхом їх реєстрації за іншими особами. Так у справі №947/25617/19 за позовом одного із пайовиків до Товариства з обмеженою відповідальністю « Олімпекс Транс», третя особа Обслуговуючий кооператив « Набережний Квартал - Жаботинського», державний реєстратор комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортов Ігор Олександрович, предметом розгляду були вимоги про про визнання майнових прав та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію спірних майнових прав за відповідачем. У постанові від 21 червня 2022 року Верховний Суд розглядаючи обставини даної справи встановлені судами першої інстанції та апеляції визначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Таким чином по справі, на яку посилається представник позивача, судом було встановлено як факт порушення майнових права так і ефективний спосіб його захисту у вигляді визнання за пайовиком ( позивачем) майнових прав та витребування їх шляхом скасування рішення державного реєстратора. Враховуючи викладене суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги є недоведеними а тому визнаються такими що не підлягають задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed