Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилався на те, що 01.10.2010 року між ними було укладено шлюб. Однак, в грудні 2010 року вони посварились та відповідачка [PERSON] почала проживати окремо. Відповідачка [PERSON] проживала з іншою особою. 16.07.2011 року шлюб між ними було розірвано та відповідачка змінила своє прізвище. Приблизно в грудні 2023 року йому стало відомо, що з його грошового забезпечення, як військовослужбовця, на підставі судового наказу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.02.2023 року, стягують 1/4 всіх видів заробітку на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Проте, вважає, що батьком дитини є інша особа. Оскільки відомості про батька можливо виключити з актового запису про народження дитини лише на підставі рішення суду, він змушений звернувся до суду із даним позовом. Просив суд, виключити з актового запису відомості про нього, як батька малолітньої [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з?явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просив суд справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з`явилася, від неї до суду надійшла заява в якій просила суд справу розглядати за її відсутності. Позов визнає та не заперечує, щодо його задоволення. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Так, судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Спір між сторонами виник у зв`язку з оспорюванням позивачем факту свого батьківства відносно малолітньої [PERSON] . Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Пунктом 1 ч.2 ст.125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ст.126 СК України). Згідно положень ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 вказує, що спорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для встановлення чи оспорювання батьківства проводиться експертиза ДНК. Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю. Як вбачається із висновку експерта №СЕ-19/126-24/5181-БД від 04.10.2024 року (аналіз ДНК на батьківство), біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , виключається. /а.с. 58-71/. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] не доведено. Крім того, відповідачка [PERSON] визнала той факт, що [PERSON] не є біологічним батьком її малолітньої доньки [PERSON] /а.с. 81/. Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачка позов визнала, суд приходить до висновку про відсутність кровного споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON] , у зв`язку із чим слід виключити з актового запису відомості про батька.

Outcome: approved