Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

04.09.2024 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області на підставі ухвали судді Недригайлівського районного суду Сумської області надійшла позовна заява Недригайлівської селищної ради як органу опіки та піклування до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів доходів (заробітку) щомісячно (по 1/6 на кожну житину), але неменше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до досягнення повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 01.09.2023 р. діти відібрані у матері без позбавлення останньої батьківських прав. За рік відсутності дітей відповідачка не змінила свого відношення до батьківських обов`язків, з дітьми не спілкується, не надає їм психологічної підтримки. З 19.06.2024 р. малолітні діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . Поведінка відповідачки свідчить про те, що мати ухиляється від виконання материнських обов`язків стосовно своїх дітей, тому з метою захисту інтересів малолітніх дітей позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача - органу опіки та піклування Недригайлівської селищної ради Сумської області - в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, мотивуючи тим, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дітей. На даний час діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, тому просить позбавити її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дітей. Відповідачка в судове засіданні не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву не надала, справа розглядається в порядку заочного провадження. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні просить задовольнити позовні вимоги Недригайлівської селищної ради Сумської області, так як відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей. За час проживання дітей у їх сім`ї відповідачка жодного разу дітей не відвідала, не поцікавилася їх здоров`ям, розвитком. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 10.08.2022 р., 13.07.2023 р., [INFO] , копією свідоцтва про шлюб від 13.03.2024 р. (а.с. 11, 12, 15, 20). Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомості про батька малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14, 17, 22). На підставі рішення виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Сумської області № 40 від 25.03.2021 р. сім`ю [PERSON] взято на облік, як сім`ю, яка опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 28). Відповідно до рішення виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Сумської області № 89 від 13.07.2023 р. відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] та влаштовано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до комунального закладу Сумської обласної ради - Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області, малолітнього [PERSON] , [INFO] , до КНП СОР «Сумний обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне утримання (а.с. 29). Відповідно до рішення Недригайлівського районного суду Сумської області № 582/785/23 від 01.09.2023 р., яке набрало законної сили, позов Недригайлівської селищної ради Сумської області до [PERSON] , треті особи: Комунальний заклад Сумської обласної ради Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області, Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини», про відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів, - задоволено, відібрано без позбавлення батьківських прав у [PERSON] , [INFO] , її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 35-37). Рішенням виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Сумської області № 130 від 02.10.2023 р. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 30). Відповідно до рішення виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Сумської області № 11 від 30.01.2024 р. продовжено строк перебування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» на повному державному забезпеченні на період до 6 місяців (а.с. 23). Відповідно до рішення виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради Сумської області № 51 від 18.04.2024 р. продовжено строк перебування малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у комунальному закладі Сумської обласної ради - Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області на повному державному забезпеченні до вирішення питання щодо влаштування/повернення дітей у сім`ю (а.с. 18). Розпорядженням Роменської районної військової адміністрації № 108-ОД від 17.06.2024 р. влаштовано з 19.06.2024 р. на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] дітей, позбавлених батьківського піклування: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 25-27). Відповідно до актів про передачу дітей у сім`ю від 19.06.2024 р. неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були передані в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19, 24). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. У відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має можливість. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не цікавиться їх життям, не піклується про них, що підтверджується наступними доказами. Актом про залишену дитину від 09.07.2023 р., складеним начальником служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради, спеціалістом служби у справах дітей Недригйлівської селищної ради та інспектором ювенальної превенції сектору превенції Недригайлівського РВП, відповідно до якого 09.07.2023 р. [PERSON] поїхала в м. Конотоп, залишивши малолітнього сина [PERSON] на декілька днів зі своїм співмешканцем [PERSON] , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння. Дитина влаштована до КЗ СОР Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області (а.с. 33). Актом про залишену дитину від 10.07.2023 р., складеним начальником служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради та інспектором ювенальної превенції сектору превенції Недригайлівського РВП, відповідно до якого 10.07.2023 р. в сім`ї [PERSON] та [PERSON] в с. Василівка Сумського району виявлена малолітня дитина - [PERSON] . Зі слів [PERSON] , дівчинку до них привіз громадянин [PERSON] велосипедом з с. Недригайлів, [PERSON] , залишивши дитину зі співмешканцем в смт. Недригайлів, поїхала в м. Конотоп святкувати зустріч випускників. Дитина - [PERSON] влаштована до КЗ СОР Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області (а.с. 34). Інформацією начальника відділення поліції № 1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ВП ГУНП в Сумській області від 12.07.2023 р. про притягнення гр. [PERSON] тричі протягом 2022-2023 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків) (а.с. 38). Висновком практичного психолога КЗСОР Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області № 180 від 29.07.2024 р., відповідно до якого дітям [PERSON] та [PERSON] не вистачає материнської уваги, турботи, ласки, доброти, ніжності. Причиною цього є, зі слів дітей, грубість матері, відсутність допомоги у шкільних справах, часта зміна чоловіків, з якими вона проживала. Мати не дбала про елементарні побутові речі: чистоту, харчування, тепло в оселі. Зароблені кошти мати витрачала на пиятику зі співмешканцями. [PERSON] та [PERSON] зазнавали і морального і фізичного насильства. Нормою для [PERSON] були нецензурні слова та образи в адресу дітей. Фізичне насильство проявлялося в тому,що [PERSON] могла, зі слів [PERSON] , кинути його об стіну, а сестра в цей час ховалася. Рідна сестра матері - [PERSON] використовувала відносно хлопчика електрошокер. Діти констатують, що їм незаслужено призначали покарання, та, щоб вони не заважали, їх виганяли з хати та словесно принижували. Ці фактори стали причиною різких змін в поведінці дітей, спричинили підвищену тривожність, внутрішню напругу, страхи, незахищеність, імпульсивність, плаксивість. Мати не проявляла до дітей ласки та любові, бажання бути поруч. Дуже негативним є особистий вплив матері на психоемоційний стан дітей, які не відчувають своєї потрібності, піклування та любові з боку матері. Спосіб життя, який веде мати, викликає у дітей тривожність та невпевненість у собі. Всі ці чинники є причиною моральних та емоційних потрясінь дітей, діти потребують психологічної роботи та корекції поведінки. (а.с. 39-40). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 19.06.2024 р. всі троє дітей проживають у їх будинку сімейного типу. Мати дітей жодного разу до них не приходила, не цікавилася їх життям, здоров`ям, матеріальним забезпеченням. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Через невиконання відповідачкою батьківських обовязків у неї було відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та влаштовано відповідно до комунального закладу Сумської обласної ради - Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області та до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне утримання. Негативним є особистий вплив матері на психоемоційний стан дітей, які не відчувають своєї потрібності, піклування та любові з боку матері. Спосіб життя, який веде мати, викликає у дітей тривожність та невпевненість у собі. Всі ці чинники є причиною моральних та емоційних потрясінь дітей, діти потребують психологічної роботи та корекції поведінки. З 19.06.2024 р. діти проживають у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , батьки-вихователі займаються їх вихованням та утриманням, відповідачка ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться життям дітей. Судом не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачки у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідачки. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Недригайлівської селищної ради Сумської області № 791 від 30.10.2024 р. під час здійснення перевірок умов проживання сімї малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , неодноразово було виявлено порушення санітарно-гігієнічних норм: дитячий одяг неналежного стану, дитяча постільна білизна брудна, підлога та доріжки брудні, кімнати не провітрювалися, кухонний посуд брудний, часто діти голодували та у родині не було приготовленої гарячої страви, мати не забезпечувала дітей речами першої необхідності, не піклувалася про стан їх здоров`я. Поведінка [PERSON] по відношенню до своїх дітей неодноразово розглядалася на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Недригайлівської селищної ради, їй постійно наголошувалося на зміні її відношення до виконання батьківських обов`язків. [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Однак ці методи не мали позитивного впливу, [PERSON] надалі ухилялася від виконання своїх обов`язків відносно малолітній дітей, наслідком чого стало відібрання дітей у матері, діти набули статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. З моменту відібрання дітей у матері [PERSON] не змінила свого ставлення щодо виконання батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей, мати не усунула причини, які стали підставами для відібрання у неї дітей. З 19.06.2024 року малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . влаштовані до дитячого будинку сімейного типу. Мати жодного разу не відвідала дітей, не поцікавилася станом їх здоров`я. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр.. [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, досліджені судом докази свідчать про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, вона, маючи реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, не цікавляться своїми дітьми, не цікавляться їх життям, навчанням, поведінкою та здоров`ям, матеріальної допомоги дітям не надає, що негативно впливає на фізичний і духовний розвиток дітей як складову виховання, що розцінюється судом як ухилення від виховання дітей, а тому суд вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідачку, яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дітей. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які влаштовані на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу, враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки [PERSON] , яка є працездатною, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідачки до суду не надходило, відзиву на позов нею не подано, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених ним вимог та розглянути справу за наявними матеріалами. З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дітей, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідачки. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 165, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved