Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно судового наказу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року з нього стягуються? ? аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (рнокпп [NUMBER] ), на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 травня 2020 року. 23 вересня 2023 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса). [INFO] у них народився син [PERSON] . Вони разом з дружиною та сином проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Дитина та дружина знаходяться на його утриманні. Таким чином, після винесення судового наказу Царичанським районним судом Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року його матеріальний та сімейний стан змінилися, у зв`язку з чим прохає зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , із розміру 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь [PERSON] , [INFO] (рнокпп [NUMBER] , що місячно, до повноліття дитини, починаючи з 04 травня 2020 року. 25 вересня 2024 року через канцелярію від відповідачки [PERSON] до суду надійшли пояснення, в яких вона просила у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів відмовити, посилаючись на наступні обставини. Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів посилався на те, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки він утворив нову сім`ю та вже від цього шлюбу у нього теж народилася дитини. Тому саме позивач, звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі. Однак, позивачем не надано суду доказів суттєвої зміни його матеріального стану, які не дозволяють йому сплачувати аліменти на доньку у розмірі, який встановлено судовим наказом Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2020. Сама по собі зміна сімейного стану - народження дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також зазначила, що донька в цьому році пішла до першого класу та для забезпечення її всім необхідним для навчання, а саме всі канцтовари, одяг, харчування та інші потреби, з огляду на нинішні ціни, витрачено чималі кошти, які позивач хоча б частково не надав. Також, забезпечення підтримки здоров`я дитини, в тому числі і психологічного, потребує чималих заощаджень. На підтвердження забезпечення належного розвитку дитини долучила копії чеків оплати за відвідування дитиною гуртків, додаткових занять з англійської мови, придбання ліків, одягу канцтоварів та продуктів харчування. Ухвалою судді від 17.05.2024 прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів до свого провадження суддею Костюковим Д.М., відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 27.06.2024 прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову від 19.06.2024, згідно якої позивач просить уточнити заявлені позовні вимоги, шляхом зміни предмету позову в наступній редакції: зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , із розміру 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробтіку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Ухвалою суду від 25.09.2024 за клопотанням відповідачки [PERSON] суд перейшов до подальшого розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 09.10.2024 закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та призначено до розгляду по суті. ? ? ? ? ? ? \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не визнала та прохала у їх задоволенні відмовити. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо розгляд\~справи здійснюється\~судом за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами їх малолітня донька проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Згідно судового наказу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2020 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 травня 2020 року, до повноліття дитини (а.с.6). Також встановлено, що позивач [PERSON] 23 листопада 2023 року зареєстрував шлюб з [PERSON] у Дніпровському відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.11.2023 (а.с.7). [INFO] у позивача народився син - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Царичанської селищної ради від 30.04.2024 №54, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , та фактично проживає в [ADDRESS] , та має склад сім`ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син (а.с.9). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Проте, сам по собі факт народження іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народився син [PERSON] від іншого шлюбу з [PERSON] , які знаходяться на його утриманні. Однак, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Суд зауважує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також судом враховується, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на того, з ким проживає дитина, в даному випадку матір. Крім того, суд також враховує, що відповідно до судового наказу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2020 року розмір аліментів, який стягнутий на утримання [PERSON] , [INFO] , відповідає вимогам чинного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача народилася інша дитина, без підтвердження погіршення його матеріального становища чи інших суттєвих змін у його стані, не буде спрямовано на належне забезпечення малолітньої [PERSON] та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 липня 2024 року у справі №552/2073/23 (провадження № 61-1193св24), від 22 липня 2024 року у справі №688/4308/23 (провадження № 61-5168св24). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed