Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна, який обґрунтовує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.12.2008. В ході реалізації права власності [PERSON] було виявлено, що належний їй на праві власності вищезазначений будинок перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна ЛА № 031445, 16.10.2008 ВДВС Кіровоградського РУІО. Зазначений арешт був накладений під час перебування даного будинку у власності [PERSON] . Зазначає, що будь- яких майнових претензій сторони на теперішній час одна до одної не мають. Незважаючи на зміну власника, арешт не був знятий та діє як обтяження на теперішній час. Наявність вказаного арешту обмежує позивача у реалізації прав власності стосовного належного їй майна, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. До суду сторони не викликались. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення суду від 04.12.2008 є власником будинку з надвірним будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21811255 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 372749837 власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.10, 12). Відповідно до листа № 11740/30.7-26/3 від 09.05.2024, начальник Кропивницького ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області ПМУ МЮ (м. Одеса) повідомив що, на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження: АСВП № 3250025 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-816 від 15.11.2006, виданого Кіровоградським районним судом стосовно стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , АСВП №3250025. Вказане виконавче провадження було завершено 16.07.2019 на підставі п.7 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; СВП № 20938188 по примусовому виконанню постанови № ВА 146199 від 20.05.2010, виданої ВДАІ в Кіровському районі стосовно стягнення з [PERSON] штрафу на користь держави в сумі 510 грн, яке було завершено 28.12.2010 на підставі п.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати постанови про закінчення виконавчого провадження, по якому накладався арешт, неможливо, оскільки виконавчі провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Перевіркою АСВП встановлено, що станом на 08.05.2024 на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, по яким боржниками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до частини 3 статті 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В статті 319 ЦК України закріплено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Приписами частини 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Процедура функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, його невід`ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав регламентувалася Порядком, затвердженим постановою кабінету Міністрів №1141 від 26 жовтня 2011 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484. Згідно п.38 Порядку № 1141 до державного реєстру прав під час проведення державної реєстрації припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав вносяться відомості про підставу для державної реєстрації припинення речового права, обтяження речового права. Підстава для державної реєстрації припинення речового права, обтяження речового права за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав вноситься з переліку документів, поданих для державної реєстрації прав, та відображених у відповідній заяві. У разі зняття державним, приватним виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону підстава для державної реєстрації припинення обтяження за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав автоматично вноситься з автоматизованої системи виконавчого провадження. У відповідності до частин 1, 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Згідно приписів ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна Згідно з ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII\~ арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно правового висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 13.07.2022 по справі № 2/0301/806/11, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, висновок, що незняття арешту з майна боржника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, вважає, що існують всі підстави для задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна. На підставі ст.16, 182, 319,\~321 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved