Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про скасування арешту нерухомого майна. В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02 серпня 2023 року. Відповідно до довідки № 14/01-16 від 08 лютого 2024 року, виданої приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Катрук О. В., після смерті [PERSON] встановлено коло спадкоємців, а саме: [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (малолітній син померлого). У відповідності до відомостей з Державного реєстру речових прав, у ньому міститься інформація про наявність обтяжень на майно, належне [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зокрема: номер запису 420573 (спеціальний розділ), вид обтяження - арешт нерухомого майна, дата реєстрації 22 березня 2013 року, обтяжувач - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, підстава постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 36308019 від 04 лютого 2013 року. Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) встановлено, що станом на 29 лютого 2024 року відкритих виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] немає. Представником [PERSON] , адвокаткою Семусь Т. А. 16 лютого 2024 року було подано заяву до Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стосовно надання інформації про те, на підставі чого накладене вказане обтяження; на якій стадії знаходиться виконавче провадження, в межах якого його накладено; у випадку відсутності на виконанні даного провадження вказати підставу та дату його завершення; надати копії постанови державного виконавця про накладення вказаного обтяження; у випадку закриття/закінчення виконавчого провадження - надати копії відповідних постанов державного виконавця. Згідно відповіді № 41693 від 29 лютого 2024 року Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, по виконавчому провадженню № 36308019 з примусового виконання виконавчого листа № 1915/2879/2012 (суддя Дзюбановський Ю. І.) від 20 серпня 2012 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року в сумі 22 514,69 грн та судового збору у сумі 255,15 грн, 25 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за відсутності у боржника майна. Інформації про накладення обтяження не надано. Повідомлено, що надати для ознайомлення вказане виконавче провадження неможливо, оскільки строк його зберігання закінчився і за спливом трирічного терміну виконавче провадження знищене. Враховуючи, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена 25 листопада 2013 року, трирічний строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив. Таким чином, сторона позивача вважає, що застосоване обтяження у вигляді арешту майна боржника повинно було бути скасоване ще 25 листопада 2016 року і арешт повинен бути знятий з огляду на відсутність підстав для його накладення. Представником [PERSON] \~ адвокаткою\~Семусь Т.\~А.\~28\~лютого 2024\~року було\~подано заяву\~до Відділу\~державної виконавчої\~служби у\~м.\~Тернополі Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~стосовно,\~зокрема,\~зняття усіх\~наявних арештів,\~накладених на\~майно (кошти) боржника [PERSON] у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відповіді № 49690 від 12 березня 2024 року, Відділ державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові № 523/2357/20 від 11 жовтня 2023 року, вважає, що у нього відсутні підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» до виконавчих проваджень, де грошові зобов`язання боржника підлягають спадкуванню. Водночас, наявність записів у Державному реєстрі речових прав стосовно обтяжень перешкоджає [PERSON] та [PERSON] отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, існування обтяження майна номер запису 420573 у вигляді арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 березня 2013 року порушує права позивачки та її сина, перешкоджає їм у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном. За наведених обставин, [PERSON] просить суд, скасувати арешт нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, номер 36308019, виданою 04 лютого 2013 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Гнатюк Н. В., номер запису про обтяження: 420573 (спеціальний розділ); зареєстровано: 22 березня 2013 року державним реєстратором: Підгородецька Надія Володимирівна, Тернопільське міське управління юстиції, Тернопільська обл.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 1069955 від 22 березня 2013 року, [PERSON] , Тернопільське міське управління юстиції, Тернопільська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, код ЄДРПОУ 34950930; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ; зміст, характеристика обтяження: у межах звернення стягнення 22 739,84 грн; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року позовну заяву [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про скасування арешту нерухомого майна залишено без руху. 16 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивачки адвокатки Семусь Т. А. про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 10 квітня 2024 року. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про скасування арешту нерухомого майна. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 30 квітня 2024 року судом зареєстровано відзив представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку Музичук Л. В., у якому представник цього відповідача зазначила, що визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Надра» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; просила відмовити у задоволенні позову, оскільки кредитна заборгованість не погашена; повідомляла про відступлення права вимоги за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року № 1706/2007-Ф, укладеним між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС». 30 квітня 2024 року судом також зареєстровано заяву про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, подана представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «»КБ «НАДРА» з ринку [PERSON] . На обґрунтування цієї заяви зазначено, що за даними ЄОІС ПАТ «КБ «Надра» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у банку (06 лютого 2015 року) наявна інформація про кредитний договір від 24 жовтня 2007 року № 1706/2007-Ф, укладений між [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та ПАТ «КБ «Надра». За даними ЄОІС ПАТ «КБ «Надра» право вимоги за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року № 1706/2007-Ф було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 39508708) у складі лоту GL6N414484 (https://prozorro.sale/). Переможцем даного аукціону було визначено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС». Протокол та договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги є загальнодоступними та міститься за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-04-03-000056-Ь/. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет позову, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку Музичук Л. В. вважає, що рішення у даній справі прямо вплине на права та обов`язки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», як сторони договору та нового кредитора, та просить суд залучити до участі у справі № 607/7746/24 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 37-41). Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 02 липня 2024 року, залучено до участі у справі у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС». Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 26 липня 2024 року, задоволено клопотання адвокатки Семусь Т. А. та залучено до участі у справі у процесуальному статусі співвідповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС». Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, яке відбулося 03 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки, адвокатка Семусь Т. А. у судове засідання не з`явилася проте подала до суду заяву у якій просила розгляди справ проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представники відповідачів Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, що не перешкоджає суду вирішувати спір по суті. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2012 року у справі № 1915/2879/2012 позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (к/р [NUMBER] , МФО 321024, код ЄДРПОУ 20025456) заборгованість за Кредитним договором № 1706/2007-Ф від 25 жовтня 2007 року в сумі 22 514 (двадцять дві тисячі п`ятсот чотирнадцять) гривень 69 коп. та судовий збір сумі 225 (двісті двадцять п`ять) гривень 15 коп. Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 362222247 сформованого 17 січня 2024 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, номер 36308019, виданою 04.02.2013 головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Гнатюк Н. В., номер запису про обтяження: 420573 (спеціальний розділ); зареєстровано: 22.03.2013 державним реєстратором: Підгородецька Надія Володимирівна, Тернопільське міське управління юстиції, Тернопільська обл.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 1069955 від 22.03.2013, [PERSON] , Тернопільське міське управління юстиції, Тернопільська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, код ЄДРПОУ 34950930; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ; зміст, характеристика обтяження: у межах звернення стягнення 22 739,84 грн.; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. 09 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції складено актовий запис № 1059, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 12 грудня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 29 липня 2013 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 12 грудня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. [INFO] на 47 році життя помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73849331, виданої 06 вересня 2023 року, після смерті [PERSON] померлого [INFO] заведена спадкова справа у приватного нотаріуса Катрук О. В. за № 10/2023. Відповідно до довідки № 14/01-16 від 08 лютого 2024 року, виданої приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Катрук О. В., після смерті [PERSON] встановлено коло спадкоємців, а саме: [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (малолітній син померлого). Згідно відповіді № 41693 від 29 лютого 2024 року Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, по виконавчому провадженню № 36308019 з примусового виконання виконавчого листа № 1915/2879/2012 від 20 серпня 2012 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором від 25 жовтня 2007 року в сумі 22 514,69 грн та судовий збір у сумі 255,15 грн, 25 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за відсутності у боржника майна. Повідомлено, що надати для ознайомлення вказане виконавче провадження неможливо, оскільки строк його зберігання закінчився і за спливом трирічного терміну виконавче провадження знищене. За змістом відповіді № 49690 від 12 березня 2024 року Відділ державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові № 523/2357/20 від 11 жовтня 2023 року, вважає, що у нього відсутні підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» до виконавчих проваджень, де грошові зобов`язання боржника підлягають спадкуванню. За інформацією з ЄОІС ПАТ «КБ «Надра», право вимоги за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року № 1706/2007-Ф було від ступлено ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 39508708) у складі лоту GL6N414484 (https://prozorro.sale/). Отож, оскільки заяви позивачки про зняття арешту з майна боржника, який помер, були залишені без реагування, [PERSON] звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. За встановлених обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального і процесуального права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьякими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будьякого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. На час накладення арешту на майно діяла редакції Закону України «Про виконавче провадження» № 606XIV від 21 квітня 1999 року. Так, згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606XIV). Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606XIV). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606XIV виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Станом на момент вирішення справи судом діє редакція Закону України «Про виконавче провадження» № 1404VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон). Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22). Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Відповідно до вказаної норми Закону, після закриття виконавчого провадження строки пред`явлення до виконання виконавчих листів сплили. Отож, суд встановив, що [PERSON] та її малолітній син є спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивачка звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, однак у зв`язку з наявністю обтяжень на майно, належне спадкодавцю, зокрема: номер запису 420573 (спеціальний розділ), вид обтяження - арешт нерухомого майна, дата реєстрації 22 березня 2013 року, обтяжував - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, підстава постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 36308019 від 04 лютого 2013 року, [PERSON] має перешкоди у реалізації своїх прав спадкоємця. Однак, виконавче провадження № 36308019 не здійснюється, звернення стягнення на майно боржника було накладено органом виконавчої служби 04 лютого 2013 року, а 25 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за відсутності у боржника майна, строк зберігання ВП № 36308019 закінчився і за спливом трирічного терміну виконавче провадження знищене. Також строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент вирішення цього спору та ухвалення рішення пропущено, а відтак суд вважає, що обтяження - арешт майна спадкодавця перешкоджає позивачці в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] . За встановлених обставин, порушене право [PERSON] підлягає захисту шляхом скасування арешту нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, номер 36308019, виданою 04 лютого 2013 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Гнатюк Н. В., номер запису про обтяження: 420573 (спеціальний розділ); зареєстровано 22 березня 2013 року державним реєстратором: Підгородецька Надія Володимирівна, Тернопільське міське управління юстиції, Тернопільська обл.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 1069955 від 22 березня 2013 року, [PERSON] , Тернопільське міське управління юстиції, Тернопільська обл.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; обтяжувач: Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, код ЄДРПОУ 34950930; особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ; зміст, характеристика обтяження: у межах звернення стягнення 22\~739,84 грн; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Щодо належності відповідачів Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», то суд звертає увагу на наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна зпід арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасник справи\~розпоряджається своїми\~правами щодо\~предмета спору\~на власний\~розсуд.\~Таке право\~мають також\~особи,\~в інтересах\~яких заявлено\~вимоги,\~за винятком\~тих осіб,\~які не\~мають процесуальної\~дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказане зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 619/2796/19ц). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення зпід арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. При цьому, орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, суд доходить до висновку, що Відділ державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неналежними відповідачем у даній справі. Щодо Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», то згідно інформації з ЄОІС ПАТ «КБ «Надра», право вимоги за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року № 1706/2007-Ф було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 39508708) у складі лоту GL6N414484 (https://prozorro.sale/), яке і є належним відповідачем у цьому спорі, що відповідає змісту ст. ст. 512, 513, 514 ЦК України. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З огляду на вказане, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про скасування арешту нерухомого майна слід відмовити у зв`язку з тим, що позов в цій частині заявлено до неналежних відповідачів. Позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» про скасування арешту з нерухомого майна підлягають до задоволення в спосіб, описаний судом вище. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача - ТОВ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС». На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial