Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя сторона Мукачівська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до типового договору найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду, укладеного 09.09.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 29.08.2003 року № 206 з ЖРЕП 4 в особі начальника [PERSON] , наймачем квартири [ADDRESS] , був [PERSON] . 10 жовтня 2023 року квартиронаймач [PERSON] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 1100 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На день смерті [PERSON] в квартирі [ADDRESS] разом з ним були зареєстровані його син - [PERSON] , 1985 р.н., та дружина - [PERSON] , 1982 р.н. Відповідач, [PERSON] , з 2018 року і по сьогоднішній день фактично не проживає у даній квартирі, що підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 13 травня 2024 року, підписаним комісією у складі мешканців будинку за адресою [ADDRESS] , та довідкою № 12 від 13 травня 2024 року, виданою ОСББ «Окружна 18» на підставі даного Акту. Місце фактичного проживання чи перебування відповідача позивачу невідоме. Станом на сьогоднішній день позивач - [PERSON] у зв`язку зі смертю батька, який був квартиронаймачем, бажає переукласти договір найму даного житлового приміщення, однак, у зв`язку з відсутністю відповідача позивач не в змозі отримати згоду на це в порядку, передбаченому у переукладенні договору, у зв`язку з чим створює перешкоди у переукладенні договору. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2024 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. Однак, у наданий судом строк відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.\~178\~та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. 14.10.2024 року від Мукачівської міської ради надійшли письмові пояснення з приводу даного позову, відповідно до яких дана позовна заява не містить причин не проживання відповідача у спірному житлі. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.\~ Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного\~судочинства\~є\~ справедливий,\~неупереджений\~та \~своєчасний\~розгляд\~і вирішення\~\~цивільних справ\~\~з метою\~ефективного\~захисту\~порушених,\~невизнаних\~або\~оспорюваних прав,\~свобод\~чи\~інтересів фізичних осіб,\~прав\~та\~інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у\~ст. 16 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що відповідно до типового договору найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду, укладеного 09.09.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 29.08.2003 року № 206 з ЖРЕП 4 в особі начальника [PERSON] , наймачем квартири [ADDRESS] , був [PERSON] . 10 жовтня 2023 року квартиронаймач [PERSON] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 1100 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідач, [PERSON] , з 2018 року і по сьогоднішній день фактично не проживає у даній квартирі, що підтверджується Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 13 травня 2024 року, та довідкою №12 від 13.05.2024 року, що видані Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Окружна 18». Наявні у справі доказові матеріали (договір найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду, укладеного 09.09.2003 року; Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 13 травня 2024 року; довідка №12 від 13.05.2024 року, що видані Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Окружна 18»), які підтверджують не проживання відповідача у вище вказаній квартирі. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно зі \~ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом п. 3 частини другої\~ст. 15 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. Приписами частини першої\~ст.316 Цивільного кодексу України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою\~ст.318 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України). Частиною другою п.15 пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що\~ст.\~33\~Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, гарантуючи захист власності, закон надає власнику законодавчу можливість вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 Цивільного кодексу України\~та передбачають правомочності щодо використання житла для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до частини першої та другої ст.61 Житлового кодексу Української PCP (надалі Кодекс), користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до приписів ст. 64 Кодексу члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (частина 1 ст. 106 Кодексу). При цьому, згідно з вимогами частин першої та другої ст. 71 Кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Положеннями ст. 72 Житлового кодексу Української PCP передбачено, що визнання особи такою, що втратила право на користування житлом внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Отже, вимога за предметом позову у повній мірі відповідає законодавчо встановленому способу захисту порушеного права (ст.ст.\~15,\~16 Цивільного кодексу України), яке не визнається відповідачами. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратила право на користування вище вказаною квартирою у зв`язку з їх відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк, а тому позов про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.\~ \~Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, однак позивач просить судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved