Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором кредиту, що укладений 27.12.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем в електронній формі. Так, згідно договору позичальнику [PERSON] надано грошові кошти в сумі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності із зобов`язанням повернення суми кредиту та нарахованих відсотків відповідно до умов договору. У позові зазначено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого первісний кредитор зобов`язався передати новому кредитору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі. Між учасниками відповідного правочину в подальшому укладались додаткові договори зі встановленням нових строків дії договору факторингу, зокрема, за останньої додатковою угодою - до 31.12.2022 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 11.06.2020 року до договору факторингу від 28.11.2018 року (в редакції, з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 19\~021,28 грн. В подальшому, 05.08.2020 року договір факторингу з переходом прав вимоги до боржників за договорами кредитів укладено між «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс». Додатковими угодами продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 28.10.2021 року до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги на загальну суму 19\~735,22 грн. Позивач звертає увагу, що наявна у розрахунках заборгованості позичальника інформація, яка виготовлялась ТОВ «Манівеої швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс», відтворює відомості щодо балансового списання грошових коштів від клієнта за договором факторингу до фактора, що не відноситься до обставин сплати заборгованості боржником. У свою чергу, між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем 12.02.2022 року укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивачем набуто право вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 19\~735,22 грн. Звертаючись до вимог законодавства, що врегульовують питання переходу прав грошової вимоги до нового кредитора, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором кредиту від 27.12.2019 року, що допущена внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, в сумі 19\~735,22 грн., відшкодувати судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 19.08.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому, вказуючи на закріплені положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронну комерцію» правила посвідчення договорів в електронній формі, що, зокрема, допускає застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та, вказуючи на фактичне погодження між кредитором та позичальником усіх істотних умов договору сторона зауважує на неможливості отримання ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позичальника [PERSON] , оскільки договір факторингу з засвідченням обсягу отриманих новим кредитором прав в розрізі кредитних зобов`язань вчинено 28.11.2018 року, тобто до укладення договору кредиту. Отже, на думку сторони, права як кредитора не могли передаватись в подальшому, в тому числі, на користь позивача у справі. З огляду на ту обставину, що право вимоги до боржника [PERSON] вказано лише у реєстрі від 11.06.2020 року, вимоги ТОВ «Юніт Капітал» є безпідставними. Відповідач просить відмовити у задоволені позову. У поданій відповіді на відзив позивач зауважує на помилковості тлумачень змісту виниклих між зазначеними у позовній заяві фінансовим установами правовідносин, необхідності виокремлення дати укладення договору, по якому внесеними доповненнями змінювались строки дії, від погоджених між сторонами відповідного правочину домовленостей про фактичний час виконання за таким договором дій, покладених в основу прав та обов`язків учасників. Звертаючи увагу, що предметом договору факторингу є відступлення права вимоги за сформованими реєстрами, що не ототожнюється з датою укладення договору, позивач просить задовольнити позов. Судом встановлено, що 27.12.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як кредитодавець надав, а [PERSON] позичальник, отримав грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок. Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 25 днів (п.1.3), нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3 договору (п.1.4 договору). З урахуванням положень п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65 відсотків річних. Сторони погоджуються, що у випадку користування Позичальником Кредитом понад строк, встановлений п.1.3 Договору, або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.1.4 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Сторони погодили, що зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,70 % розповсюджуються на весь період фактичного користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1.3 Договору (п.п. 4.2 та 4.3 договору). Вказані обставини підтверджується дослідженим судом договором кредиту, що містить відомості про застування електронного підпису з одноразовим ідентифікатором (а.с.10-11). Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 року укладено договір факторингу, згідно якого клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити фактору - ТОВ «Таліон Плюс», права вимоги з їх переліком відповідно до реєстру, а фактор взяв на себе обов`язок їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнту. Згідно з п.4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру права вимоги. Укладеними додатковим угодами учасники погоджували продовження строку дії договору, зокрема, угодою № 19 від 28.11.2019 року, угодою № 26 від 31.12.2020 року, угодою № 27 від 31.12.2021 року зі строком дії договору до 31.12 2022 року. Судом досліджено сформований станом на 11.06.2020 року реєстр з відтворенням відомостей про боржника [PERSON] , загальною сумою заборгованості за кредитом 19\~021,28 грн. (а.с. 26). Договори аналогічного правового скерування з переходом права вимоги від попереднього кредитора до нового (договори факторингу) укладено почергово: 05.08.2020 року - між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», у межах якого учасниками погоджувались зміни в частині строку дії договору, та 14.02.2022 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал». Матеріали справи містять відомості про складення реєстру права вимоги відносно боржника [PERSON] 14.02.2022 року з відомостями про розмір заборгованості 19\~735,22 грн. За нормою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до\~\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У\~статті 3\~Закон\~\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» №\~675-VIII\~ (в чинній на час виникнення правовідносин редакції)\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону № 675-VIII\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1\~статті 3 Закону № 675-VIII. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Досліджені по справі докази вказують на досягнення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] домовленостей за усіма істотними умовами договору кредиту, в тому числі, щодо суми кредитування, процентів за користування коштами, строків користування кредиту та повернення, порядку сплати відсотків в разі прострочення виконання зобов`язань. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем як позичальником взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків перед первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникла заборгованість на суму 19\~021,28 грн., з яких: 6999,12 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12022,16 грн. заборгованість за відсотками. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості, виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.28-29). За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Приймаючи до уваги, що в підставу заперечень відносно заявлених позивачем вимог відповідач покладає відсутність у сторони позивача сформованого на підставах договору факторингу права як об`єктивно пов`язаного з обставинами вчинення такого договору матеріального інтересу, суд вважає за необхідне надати оціночне тлумачення змісту договору за тими його критеріями, що впливають на врегулювання спору. Як зазначалось вище, предметом договору факторингу, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс», виступає домовленість учасників відступити на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників за кредитними договорами. При цьому, оскільки положеннями цього ж договору сторони визначили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру права вимоги, суд погоджується з доводами сторони позивача про необхідність відмежування обставин, що пов`язуються із датою погодження сторонами істотних умов правочину, після якої учасники приступають до виконання покладених на них обов`язків з реалізацією обсягу належних їм прав. Вчинення протягом чинності договору дій, зокрема із формуванням відомостей про чергового боржника із складенням реєстру права вимоги як основи для визначення дати переходу права вимоги за своєю суттю фактично становлять реалізацію заходів на виконання домовленостей договору. Отже, за висновком суду, слід визнати обгрунтованими твердження позивача про набуття ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року зі складенням реєстру від 11.06.2020 року права вимоги за договором кредиту від 27.12.2019 року. Подальший перехід права вимоги пов`язується з подібними правовідносинами і також охоплюється положеннями ст. 512-514 ЦК України в розрізі обсягу прав нового кредитора, супроводжується закріпленими за змістом усіх досліджених договорів факторингу терміном «права вимоги», що означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог по сплаті суми боргу за договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Є необхідним також прийняти до уваги домовленостями сторін кредитного договору про порядок нарахування відсотків у період понадстрокового використання коштів, що одночасно кореспондується з вимогами ч.2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем фактично не заперечується сума заборгованості, яка відповідно до здійсненого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку становить 19\~735,22 грн. та включає: 6999,12 грн. суму боргу за тілом кредиту, 12 022,16 грн. - суму відсотків, нарахованих станом на 11.06.2020 року, 713,94 грн. суму відсотків, нарахованих у період після 11.06.2020 року. Відповідна сума заборгованості набута позивачем в порядку переходу права вимоги до відповідача як боржника. Оскільки позичальник порушив взяті на себе зобов`язання з повернення отриманої суми позики, при цьому, право грошової вимоги, включаючи нараховані відсотки, правомірно набуто позивачем у справі, вимога про стягнення суми вимог станом на день їх відчуження є обґрунтованими. На підставі ст. 141 ЦК України підлягають до стягнення з відповідача понесені позивачем витрати оплати судового збору в сумі 2422,40 грн.. а також витрати на отримання професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн., розмір якої підтверджується договором про надання правничої допомоги від 17.06.2024 року, актом прийому передачі наданих послуг.

Outcome: approved