Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , в інтересах [PERSON] , [INFO] , строком на шість місяців, а саме: заборонити [PERSON] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] ; заборонити [PERSON] переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею без її згоди. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що [PERSON] перебуваючи за місцем спільного проживання із [PERSON] систематично вчиняє домашнє насилля відносно неї, своїми протиправними діями [PERSON] спричиняє непоправну шкоду психологічному здоров`ю [PERSON] . Заявниця заяву підтримала та просила її задоволити. Заінтересовані особи в судове не з`явилися. Однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. З врахуванням зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання про підставність заяви. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи. Згідно з положеннями п. 4 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями\~ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~24\~та п. 1 ч. 1 ст.\~26 Закону №2229-VIII\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~ передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмов у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з положеннями п. 1,2 ч. 22 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Звернення та повідомлення про вчинення домашнього насильства стосовно дітей приймаються і розглядаються згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями п. 3 ч. 22 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» захист прав та інтересів постраждалої дитини, у тому числі звернення до суду, представництво її прав та інтересів у суді, крім батьків та інших законних представників дитини, можуть здійснювати родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, якщо вони не є кривдниками дитини, а також орган опіки та піклування. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 27.08.2017 року зареєстрований шлюб Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області, актовий запис № 126 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). У сім`ї народилися діти: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З приводу вчинення [PERSON] відносно заявниці [PERSON] протиправних дій, неодноразово остання зверталась до поліції, за наслідками таких звернень були прийняті відповідні процесуальні рішення, складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які направлені для розгляду до суду. Згідно листа повідомлення від 18.10.2024 року виданого відділенням поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, зареєстровано звернення [PERSON] , по факту вчинення домашнього насильства в сім`ї щодо неї, зокрема: №4251 від 27.11.2023 року, №4073 від 12.10.2024 року та №4082 від 13.10.2024 року. 05.11.2024 року заявниця [PERSON] подала заяву про розірвання шлюбу до Теребовлянського районного суду. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Тому заяву слід задоволити. Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника.

Outcome: approved