Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.09.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що складено актовий запис №23. Позовна заява мотивована тим, що у подружжя спільне життя не склалося, в них різні погляди на сімейне життя та несумісні характери, внаслідок чого у подружжя виникали постійні сварки. Подружжя з 2023 року фактично проживає окремо, спільного господарства не веде. У зв`язку із чим, наміру продовжувати шлюбні відносини позивач немає. В судове засідання, призначене на 08.11.2024, сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин суд дійшов висновку про проведення розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 15.08.2024 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Розівського управління юстиції у Запорізькій області 13.09.2014, про що складено актовий запис №23. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні продовжувати сімейні відносини з відповідачем, оскільки у подружжя спільне життя не склалося, в них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, що провокували постійні сварки, що зрештою призвело до фактичного розпаду сім`ї, яка з 2023 року разом не проживає. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 1211,20 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved