Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

У травні 2024 року позивач інтереси якого представлені адвокатом Горбенко А.О. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики від 20.09.2013 в розмірі 22 470591 (двадцять два мільйони чотириста сімдесят тисяч п`ятсот дев`яносто одна) грн 60 коп., яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 15 868000 (п`ятнадцять мільйонів вісімсот шістдесят вісім тисяч) грн 00 коп., що станом на 26.04.2024 еквівалентно 400000 (чотириста тисяч доларів США); 3% річних за період з 31.12.2021 по 26.04.2024 в сумі 1 105560 (один мільйон сто п`ять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 94 коп.; інфляційні нарахування за період з 01.01.2022 по 31.03.2024 в сумі 5 497030 (п`ять мільйонів чотириста дев`яносто сім тисяч тридцять) грн 63 коп. Позов обґрунтовує тим, що 20.09.2013 року між позивачем та відповідачкою було укладено Договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці в борг грошові кошти в сумі 400 000,00 доларів США, що за курсом продажу долара США встановленого Національним банком України еквівалентно 3 196 000,00 грн., з розрахунку 7.99 грн. за 1 долар США станом на 20.09.2013 року. Відповідно до п. 7 вказаного договору визначено, що виконання зобов`язань позичальника щодо повернення сум отриманої позики на користь позикодавця забезпечується іпотекою нерухомого майна, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 128 кв.м. протягом 30 днів з моменту підписання даного Договору позики. Зазначає, що п. 8 вказаного договору сторони визначили, що в якості забезпечення виконання зобов`язань, останні зобов`язуються укласти договір іпотеки про передачу нерухомого майна, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 128 кв.м. протягом 30 днів з моменту підписання даного Договору позики. Вказує, що відповідно до п. 11 вказаного Договору позики, позичальник зобов`язується повернути повністю всю суму позики, отриманої за даним Договором у строк до 31.12.2015 року. Крім того, 20.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики від 20.09.2013 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди та домовились змінити п. 11 Договору позики від 20.09.2013 року і викласти його в наступній редакції» «п. 11 Позичальник зобов`язується повернути повністю всю суму позики, отриманої за Договором у строк до 31.12.2017». 20.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики від 20.09.2013 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди та домовились змінити п. 11 Договору позики від 20.09.2013 року і викласти його в наступній редакції» «п. 11 Позичальник зобов`язується повернути повністю всю суму позики, отриманої за Договором у строк до 31.12.2019». Вказує, що 20.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики від 20.09.2013 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди та домовились змінити п. 11 Договору позики від 20.09.2013 року і викласти його в наступній редакції» «п. 11 Позичальник зобов`язується повернути повністю всю суму позики, отриманої за Договором у строк до 31.12.2021». Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, всі інші умови Договору позики від 20.09.2013 року залишаються незмінними. Крім того, Договір іпотеки нерухомого майна, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 128 кв.м., як забезпечення в рамках Договору позики, укладений між сторонами не був. Вказує, що 06.11.2023 року позивач направив на адресу відповідачки вимогу, відповідно до якої просив погасити наявну заборгованість в розмірі 400 000,00 дол. США. Оскільки відповідачка гроші не повернула та прострочила виконання зобов`язання, вона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми.За захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Відповідно до вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України судом направлений запит щодо місця реєстрації відповідача. Згідно відповіді на запит від 16.05.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 17.05.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 15.08.2024 закрито підготовче провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити та ухвалити відповідне рішення, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка повторно не з`явилась у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надає позичальникові позику на суму 400 000,00 доларів США, що на момент укладення цього Договору за курсом продажу долара США встановленого Національним банком України складає еквівалент 3 196 000,00 грн., з розрахунку 7.99 грн. за 1 дол. США станом на 20 вересня 2013 року, а Позичальник зобов`язується повернути отримані в позику кошти в розмірі та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору грошові кошти у позику в повній сумі передаються в готівковій формі в день укладання цього Договору, що підтверджується підписом Позичальника у цьому Договорі. П. 6 вказаного договору, повернення позики здійснюється Позичальником у національній валюті України (гривні) відповідно до еквіваленту долара США за курсом продажу, встановленого Національним банком України на день повернення позики. Відповідно до п. 7 вказаного договору визначено, що виконання зобов`язань позичальника щодо повернення сум отриманої позики на користь позикодавця забезпечується іпотекою нерухомого майна, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 128 кв.м. протягом 30 днів з моменту підписання даного Договору позики. П. 8 вказаного договору сторони визначили, що в якості забезпечення виконання зобов`язань, останні зобов`язуються укласти договір іпотеки про передачу нерухомого майна, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 128 кв.м. протягом 30 днів з моменту підписання даного Договору позики. Відповідно до п. 11 вказаного Договору позики, позичальник зобов`язується повернути повністю всю суму позики, отриманої за даним Договором у строк до 31.12.2015 року. Позикодавець має право вимагати від Позичальника негайного виконання зобов`язання щодо повернення суми позики у повному обсязі у випадку не укладення відповідного Договору іпотеки, передбаченого п. 8 цього Договору. 20.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики від 20.09.2013 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди та домовились змінити п. 11 Договору позики від 20.09.2013 року і викласти його в наступній редакції» «п. 11 Позичальник зобов`язується повернути повністю всю суму позики, отриманої за Договором у строк до 31.12.2017». Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, всі інші умови Договору позики від 20.09.2013 року залишаються незмінними. 20.12.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики від 20.09.2013 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди та домовились змінити п. 11 Договору позики від 20.09.2013 року і викласти його в наступній редакції» «п. 11 Позичальник зобов`язується повернути повністю всю суму позики, отриманої за Договором у строк до 31.12.2019». Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, всі інші умови Договору позики від 20.09.2013 року залишаються незмінними. 20.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики від 20.09.2013 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди та домовились змінити п. 11 Договору позики від 20.09.2013 року і викласти його в наступній редакції» «п. 11 Позичальник зобов`язується повернути повністю всю суму позики, отриманої за Договором у строк до 31.12.2021». Відповідно до п. 2 Додаткової угоди, всі інші умови Договору позики від 20.09.2013 року залишаються незмінними. Договір іпотеки нерухомого майна, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 128 кв.м., як забезпечення в рамках Договору позики, укладений між сторонами не був. 06.11.2023 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] вимогу, відповідно до якої просив погасити наявну заборгованість в розмірі 400 000,00 дол. США. Однак, дана вимога залишилась без виконання. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладених договорів незалежно від найменування документа, і з огляду на установлені результати робити відповідні правові висновки. У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених правил правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Верховний Суд України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 виклав правовий висновок, відповідно до якого за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Позичальник взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконує, а тому заборгованість має бути стягнута з нього в судовому порядку з метою захисту порушеного права позивача. За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Зважаючи на неповернення відповідачем позики (боргу) позивачу за договором у встановлений строк, а саме до 31.12.2015 року, приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved