Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області по справі № 353/90/18 від 28.02.2018 даний шлюб розірвано. В часі шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 03.06.2021 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Всупереч ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, відповідач з моменту припинення сумісного проживання - червня 2017 року і до сьогодні постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по виховання дітей, взагалі не цікавиться їх життям, жодного разу їх не відвідав, не спілкувався з ними, не телефонував, не поцікавився їх станом здоров`я, розвитком, тобто не виявив жодного бажання, щоб приймати участь у їх вихованні. Питанням матеріального утримання дітей та їх фінансового забезпечення відповідач не переймається. 30.08.2017 суддею Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. по справі №353/738/17 видано судовий наказ, згідно якого ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь позивача, на утримання двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Однак, присуджені аліменти відповідач належно не платить, станом на 01.05.2024 сплачено/стягнуто 9741 грн, загальна заборгованість станом на 01.05.2024 складає 70131, 55 грн, що підтверджується розрахунком із сплати аліментів, виданого Городенківським відділом ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області. Добровільно матеріальної допомоги на утримання синів він також не надає. Відповідач не бере педагогічної, матеріальної, трудової, або будь якої іншої участі у вихованні дітей, не бере участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами - розвитком їх здібностей, лікуванням, тощо. Всі питання щодо виховання та утримання дітей вирішується позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Такою бездіяльністю відповідач стверджує ухилення від обов`язку виховувати та утримувати дітей, його свідомого нехтування. Зазначені позивачем обставини, у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. При таких обставинах та з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересах дітей, позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. 05 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Обертинську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: смт. Обертин вул. М.Погорєлова, 1 Івано-Франківського району Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 04357727); справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання в справі призначено на 03 липня 2024 року о 10 год. 00 хв. Зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Обертинську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської областіподати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 03 липня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Обертинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання викликано осіб, які беруть участь у справі та свідків: [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] . Попереджено свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання чи відмову від давання показань на вимогу суду, яка встановлена ст.384 КК України. Позивач [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Вказала, що відповідач з 2017 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач не заперечувала щодо сплати відповідачем аліментів і підтвердила факт часткової сплати аліментів. Також позивач ствердила, що відповідач телефонував до неї та цікавився дітьми, однак це було давно, але під час розмов у них виникали конфлікти, погрози і після чого позивач заблокувала відповідача. Позивач заперечує проти твердження відповідача, що вона не дозволяє бачитися йому з дітьми. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Вказав, що він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Аліменти на утримання дітей сплачує періодично, скільки може. У серпні сплатив аліменти, а також і у попередньому місяці сплачував аліменти. До дітей відповідач не навідується, оскільки позивач не дозволяє бачитися з дітьми. Успішністю дітей відповідач цікавиться через батьків однокласників синів. Відповідач спілкується з родичами позивача і цікавиться життям дітей. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області до суду надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Рішення "Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав" № 95 від 26.06.2024 та заява про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей Обертинської селищної ради, в якій зазначили, що при вирішенні даної позовної заяви покладаються на розсуд суду. Дії третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Вислухавши в судових засіданнях позивача, відповідача,допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями їх свідоцтв про народження, виданими виконавчим комітетом Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, відповідно: серії [NUMBER] , актовий запис № 5 від 22.04.2015; серії [NUMBER] , актовий запис № 1 від 01.02.2017. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2018 року по справі № 353/90/18 (провадження № 2/353/129/18) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим по [ADDRESS] , зареєстрований 05 листопада 2014 року у Гарасимівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Місцем проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначити місце проживання їх матері [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] , [INFO] , жительці [ADDRESS] , шлюбне прізвище « [PERSON] ».Дане рішення суду 31.03.2018 набрало законної сили. [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу 03 червня 2021 року (відповідний актовий запис № 37 від 03 червня 2021 року) з [PERSON] , [INFO] , присвоєно прізвище « [PERSON] », що доводиться копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 03 червня 2021 року Тлумацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Із копії Витягу з реєстру територіальної громади Обертинської територіальної громади № 2023/007558687, сформованого 20.09.023, позивач [PERSON] , [INFO] , з 24.09.2019 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї від 01.05.2024 за № 173, виданої Гарасимівського старостинського округу Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , входять: [PERSON] , 1977 р.н., мама, голова двору, зареєстрована, але не проживає, [PERSON] , 1997 р.н., заявниця, [PERSON] , 1998 р.н., брат, зареєстрований, але не проживає, [PERSON] , 2015 р.н., син, [PERSON] , 2017 р.н., син, [PERSON] , 2021 р.н., син, [PERSON] , 1990 р.н., чоловік. Сім`я користується земельною ділянкою - 0,78 га, в т.ч. для ОЖБ - 0,25 га, для ОСГ - 0,53 га. Наявність пільг - багатодітна сім`я. Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 30 серпня 2017 року в справі № 353/738/17 (провадження № 2-н/353/3/17) винесено судовий наказ про стягнення із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліментів на утримання двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 17 серпня 2017 року і проводити до досягнення дітьми повноліття. Із наданих відповідачем розрахунків із сплати аліментів по виконавчому листу № 353/738/17 від 30.08.2017 Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області про [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання двох дітей, виданого Городенківським відділом державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що: - сума коштів, яка підлягає стягненню станом на 01.12.2023 становить 116418,60 грн; сума коштів, сплачених боржником/стягнутих виконавцем станом на 01.12.2023 - 49330,05 грн; сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.12.2023 - 67088,55 грн.; - сума коштів, яка підлягає стягненню станом на 01.07.2024 становить 86264,55 грн; сума коштів, сплачених боржником/стягнутих виконавцем станом на 01.07.2024 - 10741,00 грн; сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2024 - 75523,55 грн.; - сума коштів, яка підлягає стягненню станом на 01.08.2024 становить 89460,55 грн; сума коштів, сплачених боржником/стягнутих виконавцем станом на 01.08.2024 - 14463,00 грн; сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.08.2024 - 74997,55 грн; - сума коштів, яка підлягає стягненню станом на 30.10.2024 становить 99048,55 грн; сума коштів, сплачених боржником/стягнутих виконавцем станом на 30.10.2024 - 17823,50 грн; сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.10.2024 - 81225,05 грн. Із наданого позивачем розрахунку із сплати аліментів по виконавчому листу № 353/738/17 від 30.08.2017 Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області про [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання двох дітей, виданого Городенківським відділом державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що сума коштів, яка підлягає стягненню станом на 01.05.2024 становить 79872,55 грн; сума коштів, сплачених боржником/стягнутих виконавцем станом на 01.05.2024 - 9741,00 грн; сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.05.2024 - 70131,55 грн. За час навчання [PERSON] , учня 3 класу Гарасимівського ліцею Обертинської селищної ради, батько [PERSON] участі в навчанні та вихованні дитини не приймав: жодного разу не відвідував навчання, батьківські збори та не спілкувався з класним керівником і дирекцією ліцею, що доводиться довідкою № 17 від 01.05.2024, виданою Гарасимівським ліцеєм Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. За час навчання [PERSON] , учня 1 класу Гарасимівського ліцею Обертинської селищної ради, батько [PERSON] участі в навчанні та вихованні дитини не приймав: жодного разу не відвідував навчання, батьківські збори та не спілкувався з класним керівником і дирекцією ліцею, що доводиться довідкою № 18 від 01.05.2024, виданою Гарасимівським ліцеєм Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. За час перебування [PERSON] та [PERSON] в закладі дошкільної освіти «Росинка», їхній батько не відвідував заняття, свята, батьківські збори, не спілкувався із вихователями; дітей в заклад дошкільної освіти приводила і забирала мати, що вбачається із довідки № 10-02/06 від 08.05.2024, виданої Гарасимівським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) «Росинка» Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Всі огляди у сімейного лікаря та відвідування кабінету лікаря, діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , приходили з матір`ю, що доводиться довідкою № 142 від 07.06.2024, виданою КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги» Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні суду показала, що вона 6 (шість) років не бачила, щоб відповідач приходив до своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідач не відвідував садок, в який ходили їх діти. Вказала, що її діти та діти сторін також ходять в одну школу і вона не бачила, щоб відповідач приходив до дітей. Щодо того чи відповідач матеріально забезпечує дітей, свідку не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що вона була сусідкою позивача у період з 2001 р. по 2019 р., потім [PERSON] переїхала проживати в інше місце проживання, в тому самому селі на іншу вулицю, недалеко від від неї. До 2019 року позивач проживала з відповідачем у будинку своєї бабусі. Позивач вдруге вийшла заміж в травні 2021 року за її (свідка) родича, тому вона часто зустрічаються із цією сім`єю, часто відвідує сім`ю Садовських і вони у них часті гості. Свідок вказала, що з 2021 року відповідач не навідується до дітей. Також не бачила, щоб відповідач відвідував дітей у школі, їх діти вчаться в одній школі. Свідку не відомо чи батько іншим чином допомагає дітям. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладено у численних постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20 та інших). Наведене також узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462 св 20). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, посилалася на те, що відповідач [PERSON] , всупереч ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, з моменту припинення сумісного проживання - червня 2017 року і до сьогодні постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по виховання дітей, взагалі не цікавиться їх життям, жодного разу їх не відвідав, не спілкувався з ними, не телефонував, не поцікавився їх станом здоров`я, розвитком, тобто не виявив жодного бажання, щоб приймати участь у їх вихованні. Питанням матеріального утримання дітей та їх фінансового забезпечення відповідач не переймається, присуджені аліменти відповідач належно не платить, добровільно матеріальної допомоги на утримання синів він також не надає. Відповідач не бере педагогічної, матеріальної, трудової, або будь якої іншої участі у вихованні дітей, не бере участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами - розвитком їх здібностей, лікуванням, тощо. Такою бездіяльністю відповідач стверджує ухилення від обов`язку виховувати та утримувати дітей, його свідомого нехтування, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) Верховний Суд вказав, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини». В даній справі судом було встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами, позивач та відповідач не підтримували спілкування, а їхні стосунки стали неприязними. Відповідач сплачує аліменти на утримання малолітніх дітей, хоча і на даний час є заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач бажає зберегти зв`язок з дітьми, налагодити з ними спілкування, бути присутнім в житті дітей. Нестабільна участь батька в житті дітей спричинена конфліктом між сторонами, проживанням відповідача на відстані від дітей, що не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між ними. Та обставина, що на час розгляду справи вихованням і розвитком дітей займається мати, безумовно не свідчить про те, що батько не бажає брати участь в утриманні дітей та їх вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Той факт, що відповідач не визнав позов та висловив бажання брати участь у вихованні дітей свідчить про його інтерес до них та реальне бажання змінити свою поведінку. Суд критично оцінює і довідки Гарасимівського ліцею Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, довідку Гарасимівського закладку дошкільної освіти (ясла-садок) «Росинка» Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, довідку КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги» Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, які позивач надала на підтвердження невиконання відповідачем свої батьківський обов`язків, оскільки такі беззаперечно не підтверджують факт свідомого ухилення [PERSON] від своїх обов`язків з виховання дітей. Отже, вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд прийшов до висновку, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Батько заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей, має намір на відновлення відносин з дітьми, просив надати йому ще один шанс виправитись та змінити ставлення до виховання малолітніх дітей, а позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як крайній захід, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Позивач не надала достатніх доказів необхідності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дітей, винної поведінки відповідача щодо участі у вихованні дітей, свідомого ухилення його від виконання батьківських обов`язків та того, що поведінку відповідача в кращу сторону змінити неможливо. Крім того, суд враховує бажання відповідача спілкуватися з дітьми і приймати участь в їх житті. У зв`язку з цим, суд зауважує, що особисті непорозуміння між батьками не є підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки забезпечення найкращих інтересів дитини повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області «Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав», стверджено, орган опіки та піклування Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, діючи в інтересах дітей,

Outcome: dismissed