Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, в якому в після уточнення просить: встановити факт спільного проживання однією сім`єю - [PERSON] та [PERSON] з 1991 року по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Остання з 1991 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Після смерті матері, вітчим продовжував проживати з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, допомагала йому у побуті, купувала ліки, здійснювала постійний догляд за ним, як за членом сім`ї, останній називав її донькою. Після смерті вітчима здійснила його поховання. Після вітчима залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , який придбаний за час шлюбу з її матір`ю та був їх спільною сумісною власністю. 30 жовтня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Феденко М.В. для подання заяви про прийняття спадщини, але у прийняті даної заяви їй було відмовлено на тій підставі, що вона не являється спадкоємцем за законом, а заповіту спадкодавець не складав. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11квітня 2024 року, позовну заяву [PERSON] до Богодухівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності було залишено без руху. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2024 року позовну заяву [PERSON] до Богодухівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В., про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підгтовче судове засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 30 травня 2024 року, виключено приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В. зі складу осіб, які беруть участь у справі. Закрито підготовче засідання за позовною заявою [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 10 липня 2024 року , витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Феденко М.В. копію заведеної спадкової справи № 395/2022 від 19 жовтня 2022 року після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що дійсно її мати [PERSON] та вітчим [PERSON] приїхали з Росії у 2011 році, і з того часу вони проживали всі разом за адресою: [ADDRESS] . В цьому будинку проживали вона з чоловіком та двома дітьми, та її мати з чоловіком, до смерті останніх. Вони вели спільне господарство, мали спільний побут та витрати, вона займалася їх лікуванням та після смерті здійснила поховання матері та вітчима.Уточнила, що після смерті матері, вітчим залишився проживати з її родиною і вона здійснювала за ним догляд, вони вели спільно господарство, вітчим допомагав з утриманням будинку, також вітчим був зареєстрований у її будинку за адресою: [ADDRESS] , останній помер [INFO] і вона здійснила його поховання за власні кошти. Крім того, вказала, що її мати та вітчим, за життя, придбали будинок за адресою: [ADDRESS] , даний будинок був їх спільної сумісною власністю, але вони там не проживали. На даний час вона бажає оформити спадщину після смерті вітчима, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом. Представник Богодухівської міської ради Хаорківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та надані нею докази, у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задовлення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16 лютого 2012 року , 26 червня 1965 року виконавчим комітетом Рябинівської сільської ради Великописарівського району Сумської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №17. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 квітня 1989 року, виданого повторно Уляшуйською сільською радою Оловянинського району Читинської області, батьками [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №29 ( на російській мові). Згідно із копіює свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Богодухівським відділом РАЦС Харківської області, 06 листопада 1985 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON] ), актовий запис № 146 ( на російській мові). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03 вересня 1991 року, виданого Забродівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, 03 вересня 1991 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №04 ( на російській мові). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13 травня 1989 року, виданого Забродівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, 13 травня 1989 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №06 ( на російській мові). Відповідно до змісту договору купівлі - продажу житлового будинку від 15 грудня 2012 року, [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , придбав у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за спільні кошти подружжя за наявності згоди його дружини [PERSON] . Право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів та втягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 вересня 2023 року, виданого повторно Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №03. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 жовтня 2022 року, виданого Богодухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №893. 30 жовтня 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу із заявою про видачу їй спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , де було заведено спадкову справу за №76/2023. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 жовтня 2023 року №234/01-31, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останньою не надано нотаріусу документів, підтверджуючих факт родинних відносин з померлим [PERSON] . Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України, визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення Факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до довідки квартальної Богодухівської міської ради [PERSON] від 25 жовтня 2024 року, [PERSON] дійсно проживала з матір`ю та вітчимом [PERSON] в [ADDRESS] . Після смерті матері [PERSON] в грудні 2016 року, вітчим залишився проживати з [PERSON] , яка піклувалася про нього та здійснила поховання після його смерті. Згідно з будинковою книгою для прописки громадян в будинку [ADDRESS] , [PERSON] був зареєстрований у даному будинку з 02 липня 2012 року. Факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою : [ADDRESS] ,також було підтверджено свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] наданими в судовому засіданні. Зокрема, [PERSON] пояснив, що [PERSON] він знає з 1989 року, оскільки вони навчалися в одному технікумі. У 2005 році він придбав будинок по [ADDRESS] , який огородами сходиться з будинком [PERSON] . На той час в будинку за адресою [ADDRESS] проживала позивачка, її чоловік та їх двоє дітей. З 2011 року з ними стали проживати мати та вітчим [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які приїхали з Росії. Останні постійно проживали у будинку доньки, вели спільне господарство, працювали на огороді, донька займалася їх лікуванням. Він часто спілкувався з [PERSON] , так як вона була комунікабельною жінкою, а от [PERSON] навпаки , був мовчазним. Після смерті дружини, [PERSON] залишився проживати у будинку [PERSON] , і вони продовжували вести спільне господарство, коли вітчим помер, то позивачка з чоловіком здійснили його поховання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що вона з 2013 року проживає за адресою: [ADDRESS] . По сусідству з нею проживає [PERSON] зі своєю родиною, яка складалась з її чоловіка, двох дітей, матері та вітчима. Вона часто спілкувалася з [PERSON] поки та була живою, тому їй відомо, що остання проживає постійно у своєї доньки. Після смерті [PERSON] її чоловік, вітчим [PERSON] , [PERSON] залишився проживати з останньою, вони вели спільне господарство, вона купувала йому ліки , коли той хворів ,та здійснила його поховання. Також, позивачкою було надані суду світлини на яких зафіксовано [PERSON] з позивачкою та її сім`єю на родинних святах та в побуті. Суд, дослідивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, з урахуванням того, що вимога позивачки законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості, приймаючи до уваги, що [PERSON] позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, приходить до висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд встановлює факт постійного проживання позивачки та [PERSON] з 2011 року по день смерті останнього, оскільки, як було вказано позивачкою та підтверджено свідком [PERSON] , [PERSON] проживав постійно з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , саме з 2011 року, після того, як приїхав з дружиною [PERSON] , з Росії. Розглядаючи позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно суд керується наступним. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, позов подано до належного відповідача. Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст. 1277 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст. 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу). Стаття 1270 ЦК України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 (шість) місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з наказом Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26 травня 2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» - рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. Згідно з ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин справи, враховуючи, що позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та у зв`язку з тим, що судовим розглядом встановлено факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки про визнання права власності за [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, що оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial