Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (далі ТОВ «Житлосервіс-КР») звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] зазначивши, що ТОВ «Житлосервіс-КР» є управителем частини будинків Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та надає мешканцям району послуги з утримання будинку і прибудинкової території в тому числі за адресою [ADDRESS] з 01.10.2018. Відповідачі були споживачами наданих позивачем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій за вказаною адресою. Умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідачі зобов`язалися оплачувати житлово-комунальні послуги за ціною та у строки, встановлені договором. Боржники за надані послуги не сплачували, в результаті чого за період з квітня 2021 року по березень 2024 року утворилась заборгованість у сумі 3710,22 грн. Указану суму заборгованості, а також інфляційні витрати в сумі 41,77 грн. та 3% річних у сумі 10,74 грн. позивач просить стягнути з відповідачів. Ухвалою від 02 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у поданому до суду клопотанні просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі повторно у судове засідання не з`явився, не повідомили причини неявки, відзиву на позов не подали. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною четвертою статті 223 ЦПК України установлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення таких причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути в порядку заочного розгляду цивільну справу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] являються відповідачі [PERSON] , та [PERSON] , кожному з них на праві приватної спільної часткової власності з 2011 року належить по 1/4 частці указаного житлового приміщення. Інші співвласники померли. Таким чином відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються ТзОВ «Житлосервіс-КР» за вказаною адресою, у межах належних їм на праві власності часток за адресою виникнення боргу. Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частиною першою\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII\~(далі Закон № 2189-VIII), встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга-послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічнихробіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги уразі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтівтощо; купівлюелектричної енергіїдля забезпеченняфункціонування спільногомайна багатоквартирногобудинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 1, 5 частини другої\~статті 7 Закону № 2189-VIII\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Щодо укладання договору послуги з управління багатоквартирним будинком з управителем, то частина перша статті 15Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» визначає, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. Отже, договір про надання послуг з управління, що укладений на виконання рішення зборами співвласників, є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У такому разі укладання індивідуального договору співвласника з управителем не вимагається, тому його відсутність не може бути підставою для відмови в позові. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками, а у випадку прийняття ними відповідного рішення - управителем, як їх повіреним, але від імені і в інтересах співвласників, чи об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 березня 2023 року у cправі №920/1343/21. Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачами, що ТОВ «Житлосервіс-КР» за адресою: [ADDRESS] надаються житлово-комунальні послуги, плата за надання яких нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з наданим до суду розрахунком, сума боргу за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: [ADDRESS] за період з квітня 2021 року по березень 2024 року становить 7420,44 грн. Позивачам заявлено вимоги до відповідачів у розмірі суми основного боргу, яка є пропорційною до розміру їх частки у спільному майні на рівні 3710,22 грн. Розмір заборгованості та її складові відповідачі не спростували, контррозрахунку боргу не надали. Відповідно до\~статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (частина перша\~статті 355 ЦК України) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 цього Кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта\~статті 355 цього Кодексу). Верховний Суд в постанові 28 листопада 2018 року у справі № 461/14558/14-ц (провадження № 61-13870св18) зазначив, що «переглядаючи справу, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки вказана квартира є спільною сумісною власністю відповідачів без визначених часток, заборгованість, яку останні допустили, підлягає стягненню в солідарному порядку, і лише в разі визначення часток, кожен з відповідачів відповідав би за наявну заборгованість пропорційно до своєї частки в квартирі». Таким чином підлягає стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток кожного із співвласників по 1/2 частці боргу з кожного. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, які склалися між сторонами щодо надання та отримання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625\~ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13; постанова Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 369/88/17, провадження № 61-4924св18) тому оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої\~статті 625 ЦК України\~та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням часток кожного із співласників у житловому приміщенні, за яким виник борг. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3\~статті 12 ЦПК України). При розгляді даної справи судом було надано учасникам справи можливість щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, зокрема можливість надання доказів на підтвердження своїх доводів чи заперечень. Враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті\~12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем при подачі позову до суду та судового наказу понесено судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 3028,00 грн., який з врахуванням пропорційності задоволених вимог, суд вважає необхідним покласти на відповідачів.

Outcome: approved