Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка 20.05.2024 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на утримання неповнолітньої дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. 28.05.2024 р. ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 20.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. В судове засідання сторони не з`явилися. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань шляхом вручення судової повістки особисто під розписку. У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання була вручена йому під розписку, тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що сторони\~є батьками\~неповнолітньої[PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвіченою позивачкою копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . З відповідача\~на користь\~позивачки відповідно\~до судового\~наказу Рівненського\~районного суду\~ від\~20.05.2019\~р.\~у справі\~№ 570/2151/19\~здійснюється стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~доньки[PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року, і до повноліття дитини. Як убачається зі змісту позову, після винесення судом судового наказу відповідача було зараховано до лав ЗСУ, у зв`язку з чим, на думку позивача, його платоспроможність значно покращилася (збільшилася), у зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17 травня 2017 року\~внесено зміни до\~Сімейного кодексу України. Так, частиною третьою\~статті 181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно частини другої\~статті 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що\~Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження,\~стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої спільної з позивачем дитини визначено судом у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року, і до повноліття дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~визначено у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами\~ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved