Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

У січні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовна заява мотивована тим, що 20.06.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2048647. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення, наданого йому кредиту. 19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №19072023 у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ«ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Таким чином за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги по вищевказаному кредитному договору у сумі 14 779,76 грн. з яких: - 5 164,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9 615,76 грн. - сума заборгованості за процентами. 24.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1311968. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, за яким до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору у сумі 33 402,10 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 23 402,10 грн. - сума заборгованості за відсотками. 07.10.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2808107891/738685. 12.08.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №12082022, за яким до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному кредитному договору у сумі 7 345 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5 345,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за договорами у загальному розмірі: 55 526,86 грн, а також витрати по сплаті судового збору. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.04.2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: - за Кредитним договором №2048647 в розмірі 14 779,76 грн.; - за Кредитним договором №1311968 в розмірі 33 402,10 грн., - за Кредитним договором №2808107891/738685 в розмірі 7 345 грн., а всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 55 526,86 грн., та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. 27.05.2024 від представника відповідача до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду від 11.04.2024 року. Ухвалою Деснянського районного суду від 12.06.2024 року заочне рішення від 11.04.2024 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 01.08.2024 року клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі задоволено та витребувано докази. 15.08.2024 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали суду в якій зазначає, що за умовами договорів факторингу повідомлення про нового кредитора здійснювалося первісними кредиторами, таким чином ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має можливості надати відповідне запитуване судом повідомлення. Також наголошує на тому, що оскільки предметом судового спору справи № 754/1214/24 є спір про стягнення із Відповідача на користь ТОВ «ФК«ЄАПБ» заборгованості за відповідними договорами, а договори факторингу Відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Враховуючи вказане та беручи до уваги, що Відповідачем не спростовані позовні вимоги належними доказами, вказаний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 25.10.2024 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Моргуна Д.М. надійшла заява щодо правової позиції з приводу невиконання ухвали суду Позивачем в якій повідомляє наступне. Виходячи із, необґрунтованих позовних вимог, сформованої судової практики щодо договорів факторингу, відсутності в матеріалах справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів позовних вимог та відповідно вибраного правильного способу захисту своїх інтересів щодо порушення яких не має відомостей у матеріалах справи, вважає, що позов є передчасним необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з викладених у цій заяві підстав. В судове засіданні представник позивача не з`явився у своїх заявах просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, просив суд взяти до уваги його письмові пояснення по справі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивач подаючи позов до суду посилався на наступні письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 20.06.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Кредитний договір №2048647. Згідно п. 3 Паспорту споживчого кредиту №2048647, сума кредиту становить 5 200 грн. Мета отримання: споживчі (особисті) потреби. Спосіб та строк надання кредиту: шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору. 19.07.2023 ТОВ "Лінеура Україна"та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №19072023. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, складеного 19.07.2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників за договором факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору Факторингу №2809223 від 28.09.2023 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору №2048647 складає 14 779, 76 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2048647 від 19.07.2023 року, складеного представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», станом на 31.12.2023 року заборгованість складає 14 779,76 грн. 24.04.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1311968. Згідно п. 2 Договору позики №1311968 сума кредиту становить 10 000 грн. Строк позики 30 днів, процентна ставка - 1,99 % в день. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників №11 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, складеного 27.10.2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників №11, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №11 від 14.06.2021 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору №1311968складає 33 402,10 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1311968від 24.04.2021 року, складеного представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», станом на 31.12.2024 року заборгованість складає 33 402,10 грн. 07.10.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2808107891/738685. Згідно п. 3 паспорту позики, сума позики становить 2 000 грн. Строк 30 днів. Мета отримання: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позика надається позичальнику безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача) на строк, визначений договором. 12.08.2022 ТОВ «КУ «Європейська кредитна група»та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №12082022. Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, складеного 12.08.2022 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору Факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 12.08.2022 за договором факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, сума заборгованості [PERSON] по Кредитному договору №2808107891/738685 складає 7 345,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2808107891/738685 від 07.10.2021 року, складеного представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», станом на 31.12.2023 року заборгованість складає 7 345,00 грн. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Матеріалами позовної заяви підтверджується факт підписання між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] кредитного договору №2048647 від 20.06.2021 року. Також, судом встановлено факт підписання між [PERSON] та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору позики №1311968 від 24.04.2021 року. Згідно матеріалів справи 07.10.2021 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було підписано кредитний договір №2808107891/738685. Право грошової вимоги по усім вищевказаним договорам кредиту та поруки перейшло до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договорів факторингу. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, як за договором споживчого кредиту так і за договором позики, однією із умов для визнання договорів укладеними є обов`язок кредитора/позикодавця передати позичальникові грошові кошти. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, а саме - розрахункові документи, які підтверджують факт передання ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» грошових коштів ТОВ «ФК «ЄАПБ» на виконня умов договорів кредиту та позики. Позивачем проігноровано вказаний факт і не подано суду доказів щодо обставин оплатності. Проте, в п. 62 Постанови ВП ВС від 11 вересня 2018р. у справі № 909/968/16, зазначається, якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні, що врегульовано ч. 3 ст. 656 ЦК України. Крім того, слід зазначити, що навіть, якщо договірна ціна права вимоги була визначена не за її «номінальною вартістю», тобто не за тією сумою, яку боржник має сплатити кредитор постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20 дійшла висновку, що відступлення права «номінальною вартістю» вимоги, однак не свідчить про те, що таке відступлення відбулось на підставі договору факторингу, оскільки спірний договір відповідає визначенню договору купівлі-продажу, наведеному у ст. 655 ЦК України. Отже, має місце і необхідність враховувати форму факторингу. Так, п.66 постанови вказано, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору як зазначено в ст. 513 ЦК України. Оскільки факторинг визначено п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Вказана норма передбачає правило, за яким фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання. (п. 43 постанови ВП ВС від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц, провадження № 14-16цс20 висновок). Позивач не укладав договорів факторингу, а подані договори є договорами, що мають іншу правову природу. Це узгоджується і у постанові ВП ВС від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. В цілому, вказана постанова підтвердила викладене вище зазначивши ознаки місії та факторингу та вказавши, що за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Проте, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу. Враховуючи, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами виконання первісними кредиторами обов`язку щодо передання коштів за договорами кредиту та позики позичальнику, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір необхідно залишити за позивачем. На підставі ст. 526, 527, 530, 625, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed