Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя баба уклала заповіт, яким все належне майно заповіла йому. Він прийняв спадщину після смерті баби. Поряд з цим, рішенням сільської ради бабі було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,35га, призначені для ведення особистого селянського господарства. До складу вказаних земельних ділянок входять земельна ділянка площею 0,2000га та земельна ділянка площею 0,1500га, яким присвоєно кадастрові номери. Оскільки баба не завершила приватизацію вказаних земельних ділянок, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо них. Рекомендовано звернутися з позовом до суду. Позивач в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Від відповідачки надійшла заява про визнання позову. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Ухвалою Тартаківської сільської ради Сокальського району Львівської області 3 від 08.11.1994р. жителям сіл Борок, Копитів, Тартаків, Романівка, в тому числі [PERSON] , передано у власність земельні ділянки площею 0,35га, призначені для ведення особистого підсобного господарства. З витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки встановлено, що земельній ділянці площею 0,2000га для ведення особистого селянського господарства присвоєно кадастровий номер 4624887400:07:005:0009 та земельній ділянці площею 0,1500га для ведення особистого селянського господарства присвоєно кадастровий номер 4624887400:05:000:0041. [PERSON] є сином [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка є дочкою [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про одруження. Відповідно до заповіту від 06.03.2003р. та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, [PERSON] все належне на день смерті майно заповіла своєму онуку [PERSON] . Баба позивача - [PERSON] померла [INFO] та на день смерті з нею проживала її дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онука [PERSON] та онук [PERSON] , що встановлено з свідоцтва про смерть, довідки №60 від 09.09.2024р. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що встановлено з свідоцтва про смерть. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц,\~ постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі №128/1911/15-ц, від 30.06.2020 року у справі № 623/633/17, від 25.03.2020 року у справі №158/1672/17, від 17.04.2019 року у справі №723/1061/17, від 29.08.2019 року у справі №554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц (провадження № 61-14127св18) зроблено висновок, що "у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації". Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] отримала право на безоплатну передачу земельних ділянок. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї баби [PERSON] , звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та прийняв спадщину. Оскільки спадкодавець помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію (передання у приватну власність, відведення), то до позивача в порядку спадкування, відповідно до положень до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, переходить право вимагати такої приватизації та реєстрації права власності за ним на підставі рішення про передачу у власність та технічної документації із землеустрою. В свою чергу, з врахуванням того, що право власності в спадкодавця ще не виникло, вищезазначене унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, а тому звернення до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на землю є належним способом захисту. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог.

Outcome: approved