Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва представником позивача адвокатом Бутом Дмитром Леонідовичем була подана позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського обласного нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не додержався порядку його вчинення, не перевірив безспірність вимог стягувача, а також виконавчий напис вчинено без дотримання вимог Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, зокрема, щодо вчинення виконавчого напису на оригіналі нотаріально посвідченого договору. У зв`язку із зазначеним просить визнати протиправним та таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського обласного нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 33552. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2024 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року вищевказаний позов передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. До Дарницького районного суду м. Києва матеріали справи надійшли 14 серпня 2024 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків. 06.09.2024 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Бута Дмитра Леонідовича про усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуті у встановлений судом строк. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2024 вжито заходи забезпечення позову, заборонено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірі Леонідівні вчиняти будь-які виконавчі дії по стягненню заборгованості за виконавчим написом нотаріуса у межах виконавчого провадження № [NUMBER]. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду по суті на 10.10.2024 на 11.00 год. Клопотання представника позивача задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського обласного нотаріального округу Горая Олега Станіславовича копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 08.09.2020 № 33552. У судове засідання 10.10.2024 з`явились позивач та її представник адвокат Бут Д. Л. Відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 30.09.2024 представнику відповідача, а також конверт з відміткою АТ «Укрпошта» від 26.09.2024 - «адресат відсутній за вказаною адресою», яким направлялись процесуальні документи приватному нотаріусу Житомирського обласного нотаріального округу Гораю Олегу Станіславовичу. Від третьої особи приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни 26.09.2024 до суду надійшов лист від 25.09.2024 № 103360, яким вона зазначила, що боржником заборгованість у виконавчому провадження погашена у повному обсязі, у зв`язку із чим 01.04.2024 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. На підтвердження зазначеного надала копію постанови від 01.04.2024 про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER]. У зв`язку із неявкою відповідача судове засідання було відкладено до 30.10.2024. У судове засідання 30.10.2024 сторони та інші учасники справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником позивача адвокатом Бутом Д. Л. через канцелярію суду 30.10.2024 була подана заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Просив повторно запит до нотаріуса про витребування копії нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 08.09.2020 № 33552 не направляти та розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що проти ухвалення заочного рішення позивачка не заперечує. До суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 21.10.2024 представнику відповідача. Причини неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив. Окрім того, відповідно до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Також, до суду повернувся конверт з відміткою АТ «Укрпошта» від 19.10.2024 - «адресат відсутній за вказаною адресою», яким направлялась судова повістка приватному нотаріусу Житомирського обласного нотаріального округу Гораю Олегу Станіславовичу. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Приватний нотаріус Житомирського обласного нотаріального округу Горай Олег Станіславович 08.09.2020 року вчинив виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 33552, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 005-28556-200112 від 20.01.2012, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 114/КА від 26.01.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», у загальному розмірі 15 899,20 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» 28.10.2020 подало приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 33552. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. 29.10.2020 року прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 33552 (ВП № [NUMBER]). 06.10.2023 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. прийняла постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] . 01.04.2024 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження № [NUMBER] у зв`язку із погашенням боржником заборгованості у повному обсязі. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999№ 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Отже, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Отже, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З копії виконавчого напису вбачається, що договір між сторонами не посвідчений нотаріально. Окрім того, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості. Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру заборгованості, не встановлено чи отримував нотаріус від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення тощо, враховуючи, що кредитний договір укладався між позивачкою та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», а відповідач є лише правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Окрім того, суд звертає увагу, що кредитний договір № 005-28556-200112 укладався між позивачкою та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 20.01.2012. Право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» 26.01.2018 на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 114/КА. Згодом, 11.08.2020 право вимоги перейшло до відповідача на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА. Разом з тим, з оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що період, за який проводиться стягнення - з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, тобто за 7 календарних днів. При цьому, з виконавчого напису неможливо встановити чому саме за цей період стягнута заборгованість, як і неможливо встановити коли настав строк виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, оскільки нотаріус, що вчиняв виконавчий напис, обмежився лише фразою, що строк платежу за кредитним договором 005-28556-200112 від 20.01.2012 настав. З огляду на зазначене, суд бере до уваги доводи представника позивача, що стягнута з позивачки заборгованість не є безспірною та стягнута з неї з ймовірним порушенням строку вчинення нотаріальної дії, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно із ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду заперечень та відповідних доказів, які б підтверджували ці заперечення та спростовували доводи позивача, суд, з урахуванням зазначених обставин, дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а, отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальній сумі 1 816,80 грн (1 211,20 + 605,60). Щодо заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2024, в порядку ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved