Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

02.10.2023 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення до житлового приміщення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] та, з врахуванням змінених позовних вимог, просив зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, а саме: частиною квартири [ADDRESS] . Також просив вселити [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] судові витрати на свою користь. Позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2019, яку постановою Верховного Суду від 23.03.2020 залишено без змін, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка складається із житлової площі 18,50 кв.м та має загальну площу 37,50 кв.м. Проте, відповідач, починаючи з 2018 року чинить систематичні перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою, позбавила позивача можливості доступу до спірного житла. Ухвалою суду від 20.10.2023 було відкрито провадження в даній справі за загальними правилами позовного провадження. 17.11.2023 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання наголосила на тому, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зазначених ним обставин, а тому в задоволенні позову просила відмовити в зв`язку з недоведеністю. 29.12.2023 до суду надійшов відзив на заяву про зміну позовних вимог, в якому відповідач просила відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його недоведеністю. В судовому зсіданні позивач та представник позивача адвокат Кожуховський О.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у спільній квартирі разом із відповідачкою та її сином вони почали проживати орієнтовно з 2006-2008 року, на той момент сторони були одружені. У 2019 році шлюб між сторонами було розірвано. З травня 2018 року він уже не проживав у спірній квартирі, оскільки після народження онука у відповідачки місця для [PERSON] у квартирі не залишилося. Родина почала чинити скандали і на цій підставі [PERSON] добровільно виїхав з квартири, щоб не терпіти моральні знущання від осіб, які проживають у квартирі. Після того, як покинув місце проживання, [PERSON] вперше прийшов до квартири у серпні 2018 року для того щоб домовитися про компенсацію за його частку житла, проте цього не відбулося. Згодом (після серпня) він знову прийшов до квартири, проте потрапити в середину не міг, оскільки вхідний замок було змінено. До квартири приходив протягом наступних трьох років приблизно раз на два місяці, проте [PERSON] , її син та невістка з маленькою дитиною на руках перешкоджали входу в середину квартири. В 2019 року він викликав поліцію, щоб вони зафіксували факт того, що його не впускають до квартири. Поліцію з того часу викликав приблизно п`ять разів. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснила, що у 2018 році [PERSON] покинув квартиру, забравши всі свої речі. Три місяці він не з`являвся та не телефонував їй. Через три місяці він прийшов до квартири із бажанням вселитися, на що вона відповіла: «вселяйся», але [PERSON] не вселився. У серпні 2018 року [PERSON] вперше викликав поліцію, проте завжди поліція приїжджала раніше, ніж сам [PERSON] приходив. Перед приїздом поліції самого [PERSON] ще не було. У ті дні, коли приїжджала поліція, позивач намагався заходити в квартиру разом із сусідами «алкоголіками», яких називав свідками, тому відповідачка не впускала, казала, що впустить [PERSON] самого. Також зазначила, що замок від квартири вони замінили у травні, одразу після того, як [PERSON] покинув місце проживання. Вона боялася, що позивач може прийти до квартири і робити «що завгодно», у тому числі пошкодить її майно. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, що містяться у матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Згідно з рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.04.2019 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2019 рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16.04.2019 скасовано та ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано спільною частковою сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру, що знаходиться у будинку [ADDRESS] , яка складається із житлової площі 18,50 кв.м та має загальну площу 37,50 кв.м. В порядку поділу майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на частину зазначеної квартири. Постановою Верховного Суду від 23.03.2020 постанову Київського апеляційного суду від 07.10.2019 залишено без змін. Судом досліджено надані до позову талони-повідомлення єдиного обліку за № 3373 від 07.06.2021, № 1074 від 04.03.2020, № 4120 від 23.07.2023, № 026878 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від імені [PERSON] , за змістом яких колишня дружина [PERSON] перешкоджає потрапити до спільної квартири [ADDRESS] . Також до позову додано копію висновку по матеріалам ЖЄОЗП № 6398 від 16.10.2018; копію повідомлення т.в.о.начальника ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Ногіна Г. від 08.08.223 за № 1397. Відповідно до акту депутата Переяславської міської ради Бутовича О.М. за № 670 від 13.11.2023 останні шість місяців [PERSON] , з його слів, не проживає в квартирі за місцем реєстрації по [ADDRESS] в зв`язку з тим, що його туди не допускають, а з травня 2023 року проживає в гаражі № [NUMBER] гаражно-будівельного кооперативу «Прогрес-4» в непридатних для нормального життя умовах. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання за № 186/11 від 09.11.2023, складеного депутатом Переяславської міської ради Іващенком А., [PERSON] з 2019 року в спірній квартирі [ADDRESS] не проживає, особистих його речей в квартирі немає. Зі слів [PERSON] [PERSON] проживає по [ADDRESS] із своєю співмешканкою. Згідно з переліком платежів за комунальні послуги від імені [PERSON] , остання проводила проплату за комунальні послуги за період 01.01.2019 16.11.2023 за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки до акту МСЕК № 361876 серії КИО-1 від 23.03.2011 [PERSON] має інвалідність другої групи з 01.04.2011 довічно. Також до позову додано довідку про доходи [PERSON] за період з 01.10.2023 по 31.10.2023; фото житлових приміщень; звіт про незалежну оцінку нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ; копію довідки № 209 від 25.10.2024, виданої КНП «Переяславська БЛІЛ» про те, що [PERSON] з 25.10.2024 лікувалася в терапевтичному відділенні з діагнозом «Бронхіальна астма. Емфізема легень». Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] пояснив, що перешкоди в користуванні квартирою почалися, коли в квартиру заселилася родина відповідачки син, невістка і згодом народився онук. Одного дня, він просто не повернувся додому, однак, коли повернувся, то не зміг потрапити до помешкання, оскільки в квартирі був змінений замок. Про зміну замка його ніхто не повідомляв та ключі від квартири не надавав. З цього приводу він звертався в поліцію, 5 разів викликав наряд у зв`язку із недопуском його в квартиру. Якось йому зателефонувала колишня дружина і сказала забрати свої речі, коли він приїхав до будинку, речі були вже внизу в пакетах, які він забрав. З часу, коли не міг потрапити до квартири, жив у гаражі, який йому купив брат, потім поселився у бабусі в будинку і жив 1,5 роки там до її смерті. В наступному, знову повернувся в гараж, жив у знайомих, де тільки міг, у жінок він також проживав. Одразу після винесення постанови Верховним Судом прийшов до спірної квартири, щоб заселитися, однак йому не дозволила родина колишньої дружини. Свідок [PERSON] в суді повідомив, що є прийомним сином відповідача. [PERSON] з квартири ніхто не виганяв, він залишив житло самовільно. Замок вони дійсно змінили приблизно у 2018 році, змінив замок він особисто сам, щоб убезпечити квартиру від крадіїв, оскільки [PERSON] пішов з квартири, нічого не сказавши. Самостійно [PERSON] до квартири зайти не міг, однак, коли родина була вдома, ніхто йому в цьому не відмовляв. Разів 10 вони з матір`ю зустрічались з [PERSON] , щоб домовитись про викуп у нього його частини квартири, однак такі перемовини ні до чого в кінці кінців не привели. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що [PERSON] розповідала їй, що [PERSON] пішов з квартири сам, у зв`язку з розлученням. Зі слів позивачки знає, що [PERSON] проживає з іншою жінкою. Про гараж, в якому нібито проживає [PERSON] , свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що знає [PERSON] як сусіда по гаражу з 2018 року. [PERSON] проживає в гаражі з 2018 року, оскільки в нього спірні відносини щодо квартири. Конкретна причина проживання [PERSON] у гаражі йому невідома. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що знає [PERSON] як сусіда по гаражу, років 5. Знає, що [PERSON] проживає інколи в гаражі, в нього там є грубка, диван, телевізор, він там готує собі їжу. Проживає там приблизно з 2020 року в зв`язку з сімейними обставинами. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що знає [PERSON] з 1984-1985 років, вони разом навчалися на шофера. Зараз в них разом гаражі в одному кооперативі. [PERSON] йому повідомляв, що його не впускають до свого житла, у зв`язку із цим він проживає у гаражі. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що [PERSON] його товариш. Він неодноразово розповідав про те, що має намір розлучитися з дружиною, а потім і про те, що його не впускають в квартиру колишня дружина і син, що дружина погрожувала йому. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що його брат позивач по справі, протягом п`яти років не може потрапити до житла. Цією зимою [PERSON] жив у нього, у його дітей, у товариша [PERSON] . Також одного разу став свідком того, як [PERSON] , не впускаючи [PERSON] в квартиру, говорила, що в неї мала дитина в квартирі, і вона не впустить його до квартири. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 41\~Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Як вказує ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~позивач [PERSON] в порядку поділу майна подружжя є власником частини квартири, що знаходиться у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначив, що відповідач змінила замки від вхідних дверей та чинить йому перешкоди у користуванні квартирою. На підтвердження вказаних обставин\~\~позивач надав суду талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, за змістом яких колишня дружина [PERSON] перешкоджає потрапити до спільної квартири [ADDRESS] , копію висновку по матеріалам ЖЄОЗП № 6398 від 16.10.2018, копію повідомлення т.в.о.начальника ВП № 1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Ногіна Г. від 08.08.223 за № 1397, а також акт депутата Переяславської міської ради. Твердження позивача про перешкоди у користуванні квартирою підтверджуються також показаннями, наданими в судовому засіданні свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] . Відповідач не спростувала доводи позивача щодо наявності створених нею перешкод для доступу до належного позивачу на праві власності об`єкта нерухомості. Докази, надані відповідачкою на спростування тверджень позивача суд вважає неналежними, оскільки вони не обґрунтовують заперечень, на які посилалась остання. З тих підстав, що показання свідка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не містять інформації на підтвердження заявлених вимог або заперечень сторін, суд також не бере їх до уваги. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач визнала, що внаслідок зміни замків в спірній квартирі, позивач не має вільного доступу до неї, що також свідчить про обґрунтованість тверджень позивача. \~ \~ \~ \~Неприязні особисті відносини, які склались між сторонами, не можуть бути підставою для обмеження права власності позивача. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про вселення позивача до спірної квартири, а також усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання не перешкоджати у користуванні спірною квартирою. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved