Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

У липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», фінансова компанія, товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту №8670189 від 13.09.2022 у сумі 31 830 гривень, з яких 9 000 гривень - основного боргу, 21830 гривень - заборгованість за відсотками, 1000 гривень комісії. В обґрунтування позовних вимог зазначає таке: 13.09.2022 [PERSON] (позичальник) уклав із товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») договір споживчого кредиту №8670189, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 10\~000 гривень шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок за номером електронного платіжного засобу (банківської картки № [NUMBER] ), на строк 105 днів до 27.12.2022, з яких 15 днів\~пільгового періоду та 90 днів поточного періоду. За умовами договору сторони погодили, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1500 гривень (за ставкою 1% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом), а протягом поточного періоду становлять 27000 гривень (за ставкою 3% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом), комісія за надання кредиту 1000 гривень (за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови цього договору, а вказаний спосіб укладення договору споживчого кредиту відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». 28.09.2022 на виконання умов договору відповідач сплатив 1000 гривень на часткове повернення тіла кредиту, 1000 гривень відсотків, та сплатив 1000 гривень комісії за пролонгацію договору (пільгового періоду). На підставі договору відступлення прав вимоги №87-МЛ, укладеного 27.12.2022 між ТОВ «Мілоан»\~та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»,право\~вимоги (згідно з Реєстрами боржників) за договором споживчого кредиту №8670189 від 13.09.2022 перейшло до останнього. [PERSON] отримані в позику кошти на час пред`явлення позову не повернув. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним договором в загальному розмірі 31 830 гривень та 2422,40 гривень судового збору. У відзиві на позов відповідач позовні вимоги визнав частково, зокрема погодився із сумою тіла кредиту, яку позивач просить стягнути (9000 гривень). Суму нарахованих відсотків визнав частково у розмірі 8600 гривень. Вважає, що відсотки мають бути нараховані за ставкою 1% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом, відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1%. Вимогу про стягнення комісії в розмірі 1000 гривень не визнав та у її задоволенні просив відмовити мотивуючи тим, що в кредитному договорі кредитодавець не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які кредитодавцем встановлена комісія за надання, управління та обслуговування кредиту, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини пятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На підставі пункту 2 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою усіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини. 13.09.2022 [PERSON] уклав із ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №8670189, за умовами якого відповідачу надається кредит в сумі 10\~000 гривень шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок за номером електронного платіжного засобу (банківської картки № [NUMBER] ), на строк 105 днів до 27.12.2022, з яких 15 днів\~пільгового періоду та 90 днів поточного періоду. За умовами договору сторони погодили, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1500 гривень (за ставкою 1% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом), а протягом поточного періоду становлять 27000 гривень (за ставкою 3% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом), комісія за надання кредиту 1000 гривень (за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту). Договір позики укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора S24899, який надіслано на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 6 договору. Також за умовами договору відповідач зобов`язується повернути отриману суму позики, сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.5. та п.2.4.цього договору. Між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] \~аналогічним чином підписані паспорт споживчого кредиту та анкета-заява на кредит, в яких також визначені загальні умови кредитування. Платіжним дорученням №82544776 від 13.09.2022 підтверджується факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів\~в сумі\~10\~000\~гривень.\~ Згідно з розрахунком Банку 28.09.2022 відповідачем сплачене тіло кредиту в розмірі 1000 гривень, відсотки 1000 гривень, та сплачена комісія за пролонгацію договору в розмірі 1000 гривень (п.2.3 Договору). За вказаним розрахунком позивачем проводилось нарахування відсотків за користування кредитом в такому порядку: - у період із 14 по 28 вересня 2022 року (15 днів пільговий період) щодня нараховано по 100 гривень процентів (1 % в день від суми кредиту), що становить 1 500 гривень процентів; - у період з 29 вересня по 13 жовтня 2022 року (у зв`язку із сплатою відповідачем комісії за пролонгацію пільгового періоду (15 днів) щодня нараховано по 90 гривень процентів (1 % в день від суми кредиту), що становить 1 350 гривень; - у період з 14 жовтня по 26 грудня 2022 року (74 дні) щодня нараховано по 270 гривень процентів (3 % в день від суми кредиту), що становить 19 980 гривень. Такі нарахування відсотків проведені позивачем відповідно до п.1.5.2., п.1.5.3., п.2.2, п.2.3 договору про споживчий кредит №8670189. Сплата комісії за надання кредиту в розмірі 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту передбачена п.1.5.1 вказаного договору. Відтак, заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит №8670189 від 13.09.2022, з урахуванням здійснених останнім проплат, становить 31 830 гривень, з яких 9 000 гривень - тіло кредиту, 21 830 гривень - заборгованість за відсотками, 1 000 гривень - комісія. Позивач набув право вимоги за договором про споживчий кредит №8670189 від 13.09.2022 на підставі Договору про відступлення права вимоги № 87-МЛ від 27.12.2022 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Після відступлення права вимоги новим кредитором проценти за користування кредитом не нараховувалися. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов необхідно задовольнити повністю з таких мотивів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено\~\~у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини першої\~статті 627 ЦК України\~та\~статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина перша статті 638\~ЦК України визначає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини першої статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу статті 639 ЦК України\~\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК). У постанові\~від 07.04.2021\~у справі\~№ 623/2936/19Верховний Суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором під час укладення договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладений [PERSON] договір споживчого кредиту із ТОВ «Мілоан» (№8670189 від 13.09.2022) за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. Відповідач, підписавши вказаний договір, не лише погодив умови договору, але й скористався кредитом та здійснив платежі на його повернення. Предметом даного позову є стягнення новим кредитором заборгованості за договором споживчого кредиту. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. За матеріалами справи суд встановив, що позивач ТОВ «ФК «Кридит-Капітал» на підставі Договору про відступлення права вимоги №87-МЛ, укладеного 27.12.2022 з ТОВ «Мілоан» набув право вимоги за договором про споживчий кредит №8670189, укладеним 13.09.2022 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан». Тому позивач підтвердив право вимагати стягнення заборгованості із відповідача. Відповідно до наданих позивачем розрахунків за [PERSON] рахується заборгованість за договором про споживчий кредит в загальному розмірі 31830 гривень. Вказана заборгованість виникла перед первісними позичальниками, позивач додаткових нарахувань не здійснював. За договором споживчого кредиту №8670189 від 13.09.2022 позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 9 000 гривень. Відповідач розмір заборгованості за тілом кредиту визнав повністю. Крім тіла кредиту, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 21830 гривень. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів. У постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України\~право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. [PERSON] ,\~як сторона\~договору №8670189\~від 13.09.2022,\~погодив передбачену\~у п. 2.3.\~Договору можливість\~пролонгації строку\~кредитування,\~скористався нею,\~сплатив 28.09.2022\~комісію за\~пролонгацію пільгового\~періоду в\~розмірі 1000\~гривень,\~у зв`язку\~із чим\~позивач за\~період з29 вересня по 13 жовтня 2022 року (15 днів) нарахував відсотки за ставкою 1 % в день від суми кредиту (90 гривень х 15 днів, що становить 1 350 гривень), а не за ставкою 3% в день як це передбачено п.1.5.3. вказаного договору. Правомірним є також нарахування позивачем у період з 14 жовтня по 26 грудня 2022 року (74 дні) процентів за ставкою 3 % в день від суми кредиту (270 гривень), що становить 19 980 гривень, оскільки така ставка передбачена п.1.5.3. договору споживчого кредиту №8670189, умови якого погоджені сторонами під час його підписання. Суд не вбачає підстав для зменшення відсоткової ставки процентів до 1% в день на підставі статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ, оскільки відповідні зміни набрали чинності 24.12.2023 і згідно з пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону №3498-ІХ перерахунок кредитної заборгованості за такою ставкою можливий лише, якщо строк дії договору продовжено після набрання чинності цим Законом. Також суд відхиляє доводи відповідача щодо неправомірного нарахування комісії. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, включені в загальні витрати\~за споживчим\~кредитом. В силу частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче\~кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Умовами договору споживчого кредиту №8670189 передбачена сплата комісії за надання кредиту в розмірі 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1. договору), а також передбачена сплата комісії за управління та обслуговування кредиту (пролонгація договору) (п.2.3 Договору). Відповідач підписавши вказаний договір погодився на його умови та зобов`язався їх виконати, тому суд відхиляє доводи останнього про необґрунтованість нарахування комісії. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 9\~000 гривень основного боргу, 21830 гривень процентів за користування кредитом та 1000 гривень комісії. Щодо судових витрат. У частині першій статті 141\~ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги суд задовольнив повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved