Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказала, що 28 жовтня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що причиною припинення шлюбних відносин є різні погляди на життя, постійні непорозуміння. Неодноразові спроби порозумітися з відповідачем виявились безрезультатними. З липня 2024 року подружні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідач відмовляється розривати шлюб в органі РАЦС. Позивачка прохає розірвати шлюб, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, у якому підтвердив погіршення стосунків з позивачкою та зазначив, що спроби врегулювання суперечок в сім`ї не призвели до покращення ситуації, примирення та проживання в подальшому однією сім`єю з [PERSON] неможливе. Відповідач у відзиві прохає судове засідання провести без його участі та ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Разом з тим, відповідач прохає покласти судові витрати на позивачку, зазначивши, що розірвання шлюбу для нього стало несподіванкою і що звернення до суду з позовною заявою є одноособовим та спонтанним рішенням позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 28 жовтня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. /а.с.2/ Спільні діти у подружжя відсутні. Судом також встановлено, що сторони намірів зберегти сім`ю не мають, сім`я фактично припинила існування, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що витрати зі сплати судового збору має нести позивачка, з огляду на те, що звернення до суду [PERSON] з позовною заявою стало для нього несподіванкою та є одноособовим рішенням позивачки. Несподіваність позову, без попереднього узгодження його пред`явлення з відповідачем, не передбачена чинним законодавством в якості обставини, яка є підставою звільнення від сплати судового збору. При цьому, суд враховує, що відповідач не заперечив щодо наявності спірних відносин з позивачем та не висловив заперечень проти задоволення позову. Навпаки, у наданому відзиві на позовну заяву відповідач фактично визнав заявлені позовні вимоги, підтвердив неможливість примирення і подальшого спільного проживання з відповідачкою, та прохає задовольнити поданий позов. За таких обставин, сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved