Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку садибного типу з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: будинок [ADDRESS] , який після його смерті прийняла його дружина і мати позивачки [PERSON] , однак, не отримала свідоцтво право на спадщину після смерті свого чоловіка. [PERSON] - померла [INFO] . Після смерті матері, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Процюк Н.П. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса від 09.10.2023 р. №82/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: будинок [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що не були надані документи для вчинення нотаріальної дії, тому позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, надав суду пояснення по справі, у яких просив суд вирішити справу на розсуд суду та розглянути справу за їх відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, які беруть участь у справі , у загальному позовному провадженні, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2018 року, виданого Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , від 15.10.2022 р., виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [INFO] померла [PERSON] . Факт родинних відносин позивачки з батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18.09.1973 р., з якого вбачається, що [PERSON] , була донькою померлих [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, на будинок садибного типу з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: будинок [ADDRESS] , яке вона прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] . Факт перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі підтверджений свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.04.1966 р., виданого Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області. Відповідно до матеріалів спадкової справи №6/2023, яка відкрита приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Процюк Н.П. 16.02.2023 р., після смерті [PERSON] , померлої [INFO] вбачається, що спадщину за законом, як спадкоємець першої черги прийняла її донька - [PERSON] . Відповідно до листа приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Процюк Н.П. за №54/02-14 від 25.04.2024 р., спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась, що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76753648 від 25.04.2024 р. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Процюк Н.П. від за 09.10.2023 р. №82/02-31, позивачці [PERSON] відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] , після померлої матері - [PERSON] , яка прийняла, але не оформила спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] . Причиною для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, відсутні. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено положеннями ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Вирішуючи питання щодо наявності у спадкодавця права власності на спадковий житловий будинок, необхідно встановити час та підстави виникнення такого права, а також належність правовстановлюючих документів спадкодавцю. Відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності від 28.03.1972 року, [PERSON] було надано у безстрокове користування земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Випискою з протоколу засідання виконкому Кушугумської селищної ради Ради депутатів трудящихся Запорізького району Запорізької області №4 від 22.02.1972 р., Договором на будівництво жилого будинку на правах приватної власності від 28.03.1972 р., актом прийомки індивідуального будинку від 19.03.1991 р. Згідно довідки про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] , Кушугумської селищної ради, був присвоєний кадастровий номер 2322155600:05:002:0016 . Згідно Рішення №11\\16 від 18.03.2004 р. Одинадцятої сесії двадцять четвертого скликання Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, було вирішено передати безоплатно у власність земельну ділянку площею 727 кв.м. на території Кушугумської селищної ради в [ADDRESS] , [PERSON] для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що також підтверджується викопировкою із схем для будівництва кварталу. Відповідно до інформації ЗМБТІ №5072 від 28.09.2023 р., вбачається, що документів, які б свідчили про реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості не містяться в матеріалах інвентарної справі. У відповідності до вказаного Указу Радою Міністрів СРСР від 26.08.1948 року прийнято Постанову, п. 2 якої визначено, що побудовані на відведених під будівництво індивідуальних житлових будинків земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників. Таким чином, діюче у вказаний період цивільне законодавство передбачало право особистої приватної власності на таке майно як індивідуальний житловий будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до технічного паспорту, складеного 11.01.2024 року ФОП [PERSON] будинок садибного типу и з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , збудовані в період з 1981 по 1990 роки. Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку спадкодавцем у 1981 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок, та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачкою може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом. Згідно з п. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивачки на спадщину, відкриту після смерті її матері - [PERSON] та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved