Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути на його користь із [PERSON] кошти нараховані на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 28929,14 грн., яка складається із 20488,56 грн. - інфляційних втрат та 8440,58 грн. штрафні санкції. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2008 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено Кредитний договір №014/1004/1078, відповідно до якого він отримав кредит у сумі 76 000,00 грн. зі сплатою 21,80% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 10.11.2028. На підставі рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04.07.2011 на користь ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» з відповідача стягнута заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 93698, 65 гривень та 936,99 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 26.02.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладений Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги [PERSON] перейшло до АТ «Оксі Банк». На підставі договору про відступлення права вимоги від 19.07.2019, укладеного між АТ «Оксі Банк» та позивачем, право вимоги до [PERSON] перейшло до позивача. На підставі ухвали суду від 28.01.2021 змінено стягувача у виконавчому листі ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». На день подання позовної заяви рішення суду залишається не виконаним, у зв`язку з чим у позивача виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, які він просить стягнути за період з 23.02.2019 до 23.02.2022. Представник позивача позовні вимоги підтримав із вищевказаних підстав та просив їх задовольнити. Зазначивши, що на момент отримання права вимоги позивачем заборгованість відповідача існувала у значно більшому розмірі, позивач просить стягнути штрафні санкції та інфляційні втрати виходячи із розміру заборгованості, яка була стягнута за рішенням суду. Відповідач був вчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просив проводити розгляд справи без його участі. Також, повідомив, що зі слів його колишньої дружини [PERSON] , вона сплатила борг, але дата погашення заборгованості йому не відома, доказів на підтвердження вказаних обставин він не має. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, зазначивши, що позивач пропустив строк позовної давності. Крім того, на погашення вищевказаної суми боргу у рамках виконавчого провадження із відповідача проводились відрахування із заробітної плати. Також, у зв`язку з війною відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має можливості погасити заборгованість. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Борзнянського районного суду від 18.09.2024 відкрите спрощене позовне провадження, у справі призначене перше судове засідання судове засідання для розгляду справи по суті Протокольною ухвалою суду від 08.10.2024 визнана обов`язковою явка представників позивача та відповідача для надання особистих пояснень. Протокольною ухвалою суду від 07.11.2024 задоволені клопотання представника позивача про поновлення строку на подання доказів та про долучення доказів. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи. Судом встановлено, що на підставі рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04.07.2011 у справі № 2-521/11 достроково стягнуто із [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 24.05 2011 на користь ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в сумі 93 698 грн. 65 копійок і судовий збір в сумі 936 грн. 99 коп. і витрати на ІТЗ, а всього стягнути 94 755 (дев`яносто чотири тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 64 копійки. Зокрема, суд установив, що 27 жовтня 2008 року між ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/1004/1078 в сумі 76,000 гривень строком до 10.11.2028 року під 21,80% річних за користування кредитними коштами. 27.10.2008в забезпечення виконання зобов"язань з кредитним договором від 27.10.2008 року між банком і [PERSON] був укладений договір поруки. Станом на 24.05.2011 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становила 93 698 грн. 65 коп., із них: 75 227, 41 грн. - заборгованість по кредиту, 8563 грн. 37 коп. - заборгованість по відсотках, 9907 87 грн. - заборгованість по пені, що підтверджується письмовим розрахунком банку (а. с. 60-61). Відповідно до ухвали Бахмацького районного суду від 28.01.2021 у справі 728/80/21, замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 2-521/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.(а.с. 57-58). Вищевказані обставини не підлягають доказуванню з огляду на положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Так, згідно Договору про відступлення права вимоги №114/70/1 від 19.07.2019 укладеного між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») укладено, право вимоги за Кредитним договором № 014/1004/1078 від 27.10.2008 укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у розмірі 181341,28 грн., що включає 75227,41 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 106113,87 грн. заборгованість за відсотками.(а.с 9-16; 86-94). Згідно Інформацією про зарахування коштів №3514 від 07.05.2024, Бахмацький ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства ютиції перерахував позивачу 94755,64 грн., призначення платежу вказане як кошти стягнуті на користь стягувача з [PERSON] за виконавчим докуметом №2/521/11 від 04.07.2011 у виконавчому провадженні №52161129. (а. с. 84). 25.07.2024 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінило назву на ТОВ «Він Фінанс». (а.с 52) Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Положеннями ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України, забороняється одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При цьому, вищевказана норма закону прямо зазначає, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому, при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. У постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц ВП ВС дійшла висновку, що системний аналіз статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, вказує на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 23.02.2019 до 23.02.2022 за невиконання грошового зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором на підставі рішення суду. З огляду на положення ст. 625 ЦК України, підлягає встановленню час прострочення виконання зобов`язання та розмір простроченої заборгованості. Водночас представник відповідача у судовому засіданні просила застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1). Разом з тим, згідно з п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України також визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Карантинні заходи, пов`язані із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяли в Україні в період з 12 березня 2020 року (постанова Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020) по 30 червня 2023 року (постанова Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023). Оскільки перебіг позовної давності зупинений на час дії воєнного стану, позивач звернувся до суду за захистом свого цивільного права (інтересу) 31.07.2024, тобто, у межах строків позовної давності, у зв`язку з чим клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість стягнута за рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04.07.2011 перед позивачем погашена 07.05.2024 [PERSON] , яка є солідарним боржником. Обставину, що заборгованість за договором сплатила [PERSON] підтверджує і сам відповідач у своїй письмовій заяві. Позивач обраховує штрафні санкції та інфляційні втрати виходячи із розміру заборгованості встановленого рішенням Бахмацького районного суду від 04.07.2011. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаним вимогам відповідач не надав доказів належного виконання ним своїх зобов`язань перед позивачем та погашення заборгованості визначеної рішенням суду у період з 23.02.2019 до 23.02.2022. Також, він не надав доказів на підтвердження тих обставин, що заборгованість погашена ним частково у порядку примусового виконання рішення суду. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] з 23.02.2019 до 23.02.2022 прострочив виконання зобов`язання про сплаті заборгованості за кредитним договором, визначеної рішенням Бахмацького районного суду від 04.07.2011 при цьому суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат та трьох процентів річних наданим позивачем та приймає його до уваги при ухваленні рішення по справі. Ураховуючи вищевказані обставини справи, позов ТОВ «Він Фінанс» є обґрунтованим і підлягає до задоволення у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028.00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved