Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Медвідь Ж.М., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме транспортний засіб - легковий седан-В марки HYUNDAI модель ELANTRA 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , чорного кольору. На початку серпня 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Медвідь Ж.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька, в прийнятті якої йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Інші спадкоємці померлого [PERSON] та [PERSON] не подавали заяви щодо оформлення спадщини та відмовилися від прийняття такої, про що свідчать відповідні заяви. При цьому позивач зазначає, що пропустив строк, встановлений законом для прийняття спадщини, оскільки був вимушений тривалий час лікуватися і не мав можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. У зв`язку з цим, просить визначити додатковий строк тривалістю три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та на 03.10.2024 року призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Мукачівської міської ради до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без їхньої участі, за наявними у справі матеріалами. Третя особа, приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Медвідь Ж.М. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.10.1988 року батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Вказане стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.01.2024 року. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме транспортний засіб - легковий седан-В марки HYUNDAI модель ELANTRA 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] , чорного кольору. Вказаний транспортний засіб на праві власності належить [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру №78048820 від 19.08.2024 р., спадкова справа за померлим [INFO] [PERSON] не заводилась. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру №78048840 від 19.08.2024 р., заповіти, спадкові договори за [PERSON] , 1955 року народження відсутні. Згідно нотаріально засвідчених заяв від 19.08.2024 року доньки померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] стверджують, що в органи нотаріату з заявою про прийняття чи відмови від спадщини не зверталися, також не зверталися та не мають наміру звертатися в органи судової влади України з заявою про встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини. Як на підставу пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач вказує тривалу хворобу, а саме перебування його на стаціонарному лікуванні. Вказане підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого № 9803/2024 від 21.05.2024 та № 13437/2024 від 08.07.2024. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України. Таким чином, відповідно до зазначених положень ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги за законом як син спадкодавця. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи нетривалість пропущеного строку, приходить до висновку, що у позивача були перешкоди для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та такі обставини є поважними, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки в протилежному випадку позивач буде позбавлений спадщини. Тому суд вважає за необхідне визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори тривалістю три місяці.

Outcome: approved