Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків завданих у результаті ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 15 лютого 2020 року у м. Львові по вул. Наукова, 3, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 318», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «MERCEDES-BENZ GLK 250», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . 15 травня 2020 року Франківським районним судом міста Львова винесена постанова, згідно якої [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 07 вересня 2022 року Львівським апеляційним судом винесена постанова, про залишення без змін постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2020 року. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «MERCEDESBENZ GLK 250», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » був застрахований у ТДВ «СК «РІК-АВТОГАРАНТ» за договором добровільного страхування наземного транспорту №021/10/20 від 05 лютого 2020 року. Відповідно до Висновку судового експерта Вербова В.В. №65 від 21 березня 2020 року та Додатку до висновку №65 експертного авто товарознавчого дослідження №75 від 21 березня 2020 року вартість матеріального збитку, який заподіяного власнику автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLK 250», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 15 лютого 2020 року, на момент дослідження становить: 192 003,60 грн. (Сто дев`яносто дві тисячі три грн. 60 коп.). На дотримання\~умов укладеного\~договору страхування\~та у\~зв`язку із\~пошкодженням застрахованого\~автомобіля «MERCEDES-BENZ\~GLK\~250»,\~державний реєстраційний\~номер « [NUMBER] »,\~власнику транспортного\~засобу було\~виплачено страхове\~відшкодування у\~розмірі:\~192\~003,60\~грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Просить на підставі статтей 993,1191,1194\~ЦК України стягнути з відповідача відшкодування шкоди у розмірі 192\~003,60 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.03.2024 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8\~ст.178ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч.13\~ст.7 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2\~ст.281 ЦПК України\~розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Згідно з ч.1, 2\~ст.13ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями\~12,\~81ЦПК України\~визначено,що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту\~ст.76-80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність\~достатності. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 15 лютого 2020 року у м. Львові по вул. Наукова, 3, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW 318», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «MERCEDES-BENZ GLK 250», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . 15 травня 2020 року Франківським районним судом міста Львова винесена постанова, згідно якої [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 07 вересня 2022 року Львівським апеляційним судом винесена постанова, про залишення без змін постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 15 травня 2020 року. Згідно договору №КТЗ-021/10/20 добровільного страхування наземного транспорту транспортний засіб Mercedes Benz GLK 250 д.н.з. [NUMBER] застрахований, програма страхування «КАСКО». Страхова сума: 563\~115,00 грн. 17.02.2020 року [PERSON] звернулось до ТДВ «СК «Рік Автогарант» із заявою повідомленням про подію №018/20. 21.02.2020 року Управлінням патрульної поліції у Львівській області складено довідку №3020049416217355 про дорожньо транспортну пригоду, згідно якої у автомобіля Mercedes Benz GLK 250 д.н.з. [NUMBER] пошкоджено: задню центральну частину, задню праву частину, передню центральну частину. Згідно висновку №65 експертного товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 21.03.2020 року та Додатку до висновку №65 експертного авто товарознавчого дослідження №75 від 21 березня 2020 року вартість матеріального збитку, який заподіяного власнику автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLK 250», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 15 лютого 2020 року, на момент дослідження становить: 192 003,60 грн. (Сто дев`яносто дві тисячі три грн. 60 коп.). 07.07.2020 року [PERSON] звернулась до ТДВ «СК «Рік Автогарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту №064/20КТЗ від 21.09.2020 року, подія, яка мала місце 15.02.2020 року у м. Львові по вул. Стрийська, визнана страховим випадком. Власнику пошкодженого транспортного засобу «MERCEDES-BENZ GLK 250», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було виплачено страхове відшкодування у розмірі 192\~003,60 грн., згідно платіжної інструкції №1367, платіжної інструкції №1413, платіжної інструкції №1416, платіжної інструкції №1456, платіжної інструкції №1598, платіжної інструкції №1634, платіжної інструкції №1635. ТДВ «Рік Автогарант» 09.08.2023 року звернулось до [PERSON] із претензією про врегулювання збитків в порядку регресу ( на суму 192\~003,60 грн.). Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У\~статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ч. 1 ст.16 Закону України «Про страхування»\~договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно зі ст.\~993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 108 Закону України «Про страхування», страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. У пункті 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що\~стаття 1191 ЦК України\~та\~стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом № 1961-IV\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі\~статтями 993 ЦК України\~та 27\~Закону України «Про страхування»\~(в чинній редакції\~Закону України «Про страхування»\~ч.2 ст.108) до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах. Такої ж позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до ч. 2ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до\~статті 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача виплачену суму страхового відшкодування страховою компанією як з винної особи, відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. Крім того, позивачем при поданні позову було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на експертне автотоварознавче дослідження по визначенню відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ в розмірі 2900,00 гривень. Експертне автотоварознавче дослідження по визначенню відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ судом взято до уваги, однак зазначені судові витрати не підтверджені документально, матеріали справи не містять квитанції чи розрахункових документів на підтвердження оплати експертного дослідження. Відповідно положень\~статі 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача. Відтак, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову у даній справі, сплачений позивачем судовий збір при звернені до суду з позовом у сумі 3028,00 гривень (платіжна інструкція №27 від 21.03.2024), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved