Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та уточненим позовом до Лозівської міської територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Лозівська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №312 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Договір був укладений в Лозівській філії Харківської товарної біржі та зареєстрований в Лозівському БТІ. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У вчиненні вказаної нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки документ, наданий на підтвердження права власності спадкодавця договір купівлі-продажу житлового будинку, не відповідає законодавству, діючому на час укладання правочину. В порушення вимог ч.1 ст. 227 ЦК УРСУ, яка діяла на час укладання та посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, вказаний договір не посвідчений нотаріально. В зв`язку з неможливістю реалізації своїх спадкових справ після смерті [PERSON] , вона змушена звертатися до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №312 від 16 жовтня 1999 року 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] і [PERSON] та зареєстрований в Лозівській філії Харківської товарної біржі за №312. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник надала телефонограм про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила розглянути матеріали справи за наявними документами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, просила проводити розгляд справи за її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 10.03.1972 року (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу №312, укладеного в Лозівській філії Харківської товарної біржі 16.10.1999 року, [PERSON] придбав 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] , який зареєстрований в Лозівському БТІ реєстрова книга №36, за реєстровим номером 5334 від 29.10.1999 року, що підтверджено копією договору купівлі-продажу (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.03.2021 року (а.с.10). Згідно витягу з реєстру Лозівської територіальної громади від 23.07.2024 позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). На підставі рішення Лозівської міської ради Харківської області від 22.04.2016 року №174 вул. Сакко і Ванцетті перейменовано на вул. Солов`їна (а.с.27). Згідно звіту про оцінку майна наданого ТОВ ВТФ «Новинка» від 22.07.2024 року, оціночна (ринкова) вартість 1/2 частини житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] становить 124185 грн. (а.с.17-26). Із копії спадкової справи №161/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до Лозівської державної нотаріальної контори із заявою на прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , на підставі чого була заведена спадкова справа. Спадкове майно складається з 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Діти спадкодавця [PERSON] і [PERSON] звернулись до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця [PERSON] . Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 09.05.2024 року №362, серед зареєстрованих будинків (квартир) в м.Лозова та Лозівському районі, станом на 01.01.2013 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] оформлений та зареєстрований зокрема 1/2 частина житлового будинку за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, підписаного та зареєстрованого в Лозівській філії Харківської товарної біржі на основі біржового контракту №312 від 16.10.1999 року. Запис у реєстровій книзі Лозівського БТІ №36, реєстровий №5334 від 29.10.1999 року. Із копії постанови Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.06.2024, вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки поданий спадкоємцем на підтвердження права власності спадкодавця договір купівлі-продажу житлового будинку, не відповідає вимогам діючого на час його укладання законодавства. В порушення вимог ч.1 ст.227 ЦК УРСУ, яка діяла на час укладання та посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, вказаний договір не посвідчений нотаріально (а.с.36-44). Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~не дійсними"\~N\~9\~від 06.11.2009\~року встановлено,\~що відповідність\~чи невідповідність\~правочину вимогам\~законодавства має\~оцінюватися судом\~відповідно до\~законодавства,\~яке діяло\~на момент\~вчинення правочину.\~Згідно п.\~4\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі ст.\~153\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року N3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Зі змісту договору купівлі-продажу № 312 від 16.10.1999 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Підлягає реєстрації в Лозівському бюро технічної інвентаризації. Відповідно до\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.\~Закон України "Про товарну біржу"в редакції, діючій на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до\~ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу № 312 від 16.10.1999 року, оформленого в Лозівській філії товарної біржі, дійсним. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] . Отримавши державну реєстрацію в Лозівському бюро технічної інвентаризації права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу від 16.10.1999 року №312, держава цим самим визнала право власності останнього на спірний житловий будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу №312 від 16 жовтня 1999 року 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] і [PERSON] та зареєстрований в Лозівській філії Харківської товарної біржі за №312.

Outcome: approved