Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

29 травня 2024 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про усунення перешкод у виховання та спілкуванні з малолітньою дитиною, про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . та між сторонами існує спір з приводу часті батька у вихованні дитини. Позивач вважає, що спілкування сином відповідатиме його інтересам, оскільки останній бажає забезпечувати його фізичний, духовний інтелектуальний, культурний розвиток дитини. На підставі зазначеного звернувся до суду та просить усунути перешкоди у спілкуванні з сином визначивши наступний порядок : - зустріч з сином у вихідні дні у період часу з 12-00 години суботи до 12-00 години неділі з правом провести час за місцем мешкання батька без присутності матері дитини; - спільний відпочинок батька з сином під час відпустки батька на строк 5 днів з правом виїзду за межі міста на оздоровлення, відпочинок та екскурсії без присутності матері дитини 13 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 12 серпня 2024 року о 09 годинні 00 хвлин. 03 липня 2024 року представник відповідача адвокат Ступак Я.О. надала до суду відзив на позовну заяву. 12 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 11 жовтня 2024 року о 11 годинні 00 хвилин. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, послалися на обставини, що зазначенні у позовній заяві. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відповідач, представник відповідача проти позову заперечували, послались на обставини, що зазначенні у відзиві на позовну заяву. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони по справі з батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради за №19 від 19.01.2022 року «Про визначення [PERSON] порядку участі в вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] »», визначено [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: у присутності матері, на нейтральній території 1 та 3 тиждень місяця у суботу з 10.00 до 13.00 год., та 2 та 4 тиждень місяця у неділю з 10.00 до 13.00 год.. Згідно статей 141, 153 Сімейного Кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, мати , батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою , крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства »\~передбачено,\~що дитина,\~яка проживає\~окремо від\~батьків або\~одного з\~них,\~має право\~на підтримання\~з ними\~регулярних особистих\~стосунків і\~прямих контактів. \~Батьки,\~які проживають\~окремо від\~дитини,\~зобов`язані брати\~участь у\~її вихованні\~і мають\~право спілкуватися\~з нею,\~якщо судом\~визнано,\~що таке\~спілкування не\~перешкоджатиме нормальному\~вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до положень статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частиною першою статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Разом з тим, при визначенні способу участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд враховує вік дитини, прихильність дитини до матері, те що батько тривалий час ні спілкувався та не зустрічався з дитиною, вороже налаштування дитини щодо батька, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, ведення батьками здорового способу життя, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні шляхом встановлення відповідного графіку спілкування дитини з батьком. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Разом з тим, враховуючи відносини, що склались між сторонами, а також те, що відповідач в силу закону має право на спілкування з дитиною, участь на її виховання, утримання, тощо, позовні вимоги щодо визначення способів участі батька у спілкуванні із донькою підлягають частковому задоволенню, а саме враховуючи насамперед інтереси дитини, її вік, а також можливості позивача при відвідуванні у відповідності визначення позивачу порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] враховуючи спосіб, визначений органом опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з\~дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не тільки в період канікул, тобто відпочинку, а й під час навчального процесу. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування одного з батьків з дитиною виключно під час канікул, може обмежити його участь у вихованні дитини під час навчального процесу, який в житті дитини займає значний проміжок часу та має вагоме значення у розвитку особистості дитини. Оскільки рішення органу опіки та піклування носить лише форму рекомендації для суду, тому суд вважає можливим розширити діапазон часу побачення [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний порядок: кожної суботи місяця у період часу з 11 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, у громадських місцях, дитячих майданчиках, парках та скверах, закладах культури та освіти, торгово розважальних центрах, міст, селищ та сіл України, а також за місцем проживання [PERSON] , без присутності матері сина малолітнього [PERSON] .

Outcome: partial