Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] та [PERSON] 23 червня 2017 року уклали шлюб. Шлюб зареєстровано Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції у Київській області, актовий запис №169. В період перебування у шлюбі у сторін народилась дитина: донька [PERSON] [INFO] . Згодом стосунки подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Сторони живуть окремим життям та кожен своїми інтересами. Приблизно з 2021 року фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] спільно не мешкають, сімейного життя вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач проходить військову службу у Збройних Силах України. Відповідачка з початком повномасштабного вторгнення російської федерації, виїхала разом з дитиною за межі України. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача [PERSON] розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини чи майновий спір. Просить суд позов задоволити. Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 17 вересня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 17 жовтня 2024 року на 14 год. 00 хв. 14 жовтня 2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлялася про дату, час та місце судових засідань, повторно не з`явилася в судове засідання. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву, тому суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відтак, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд встановив, що 23 червня 2017 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №169 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як вбачається із змісту позовної заяви приблизно з 2021 року у позивача та відповідача сім`я фактично припинила своє існування. На даний час позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] спільно не мешкають, сімейного життя вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач проходить військову службу у Збройних Силах України. Відповідачка з початком повномасштабного вторгнення російської федерації, виїхала разом з дитиною за межі України. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача [PERSON] розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини чи майновий спір. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved