Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 02 липня 2024 року о 08 год 50 хв в м. Миргород Полтавської області по вул. Залізнична, буд. 1, водій [PERSON] керуючи самохідним шасі Т-16М-У1 д.н.з. [NUMBER] перед початком руху заднім ходом не переконався у відсутності перешкод іншим та скоїв наїзд на транспортний засіб, що стояв, а саме автомобіль Renault Scenic, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , чим порушив вимоги п.10.1, 10.9 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль Renault Scenic, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 16 серпня 2024 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Постанова набрала законної сили 27 серпня 2024 року. Цивільно-правова відповідальність власника самохідного шасі Т-16М-У1 д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП застрахована не була. 31 липня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] було проведено авто товарознавче дослідження автомобілю Renault Scenic, д.н.з. [NUMBER] та складено звіт про оцінку, відповідно до якого матеріальний збиток власнику автомобіля складає 12798 грн 52 коп, вартість послуг з проведення дослідження та складання звіту складає 5700 грн. Позивач просить стягнути у відшкодування завданої відповідачем майнової шкоди суму в розмірі 18498 грн 52 коп та понесені витрати за надану правничу допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2024 року відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Собко О.О. повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити. Просив стягнути на користь позивача понесені витрати з правничої допомоги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав повністю. Пояснив суду, що вважає, що позивач навмисно поставив свій автомобіль близько до самохідного шасі Т-16М-У1 з метою отримання механічних ушкоджень автомобілем. Постанова Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 серпня 2024 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП набрала законної сили. Штраф 3400 грн сплатив. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Жиліна О.В. позовні вимоги [PERSON] не визнала повністю. Пояснила суду, що не відомо, чи перебував автомобіль Renault Scenic д.н.з. [NUMBER] в ДТП раніше і чи отримував механічні ушкодження, а тому звіт про розмір майнової шкоди вважає недоведеним. Просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, так як відповідач отримує невелику пенсію, іншого доходу не має, в розрахунку витрат позивача невірно вказано кількість годин, які представник провів в судових засіданнях. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, судом встановлено наступне. За змістом постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 541/2616/24, встановлено, що 02 липня 2024 року о 08 год 50 хв в м. Миргород Полтавської області по вул. Залізнична, буд. 1, водій [PERSON] керуючи самохідним шасі Т-16М-У1 д.н.з. [NUMBER] перед початком руху заднім ходом не переконався у відсутності перешкод іншим та скоїв наїзд на транспортний засіб, що стояв, а саме автомобіль Renault Scenic, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , чим порушив вимоги п.10.1, 10.9 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль Renault Scenic, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постанова набрала законної сили 27 серпня 2024 року (а.с.7,8). Автомобіль Renault Scenic, д.н.з. [NUMBER] належить позивачу [PERSON] (а.с.6). 31 липня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] було проведено авто товарознавче дослідження транспортного засобу Renault Scenic, д.н.з. [NUMBER] та складено звіт про оцінку, відповідно до якого матеріальний збиток власнику автомобіля складає 12798 грн 52 коп (а.с.9-35), вартість послуг з проведення дослідження та складання звіту складає 5700 грн ( а.с.36,37). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Норма п. 1 ч. 1 ст.\~1188\~ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, у зв`язку із пошкодженням внаслідок вчиненого з вини відповідача ДТП, позивачу не відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 12798 грн 52 коп, а також вартість послуг з проведення дослідження та складання звіту у сумі 5700 грн, всього - 18498 грн 52 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі наведених вище норм цивільного законодавства, зазначений розмір шкоди завданої майну позивача зобов`язаний відшкодувати відповідач. Частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, що підтверджується відповідним платіжним документом (а.с.1). В ході розгляду справи, до початку судових дебатів, представник позивача просив стягнути витрати позивача за надану правову допомогу. Відповідно до наданого попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат позивача за надану правову допомогу (а.с.41) загальна сума витрат становить 5000 грн, яка складається з попередньої консультації (1 година витраченого часу) - 500 грн, вивчення матеріалів та нормативної бази (2 години) - 1000 грн, складання позовної заяви (4 години) - 2000 грн, участь у судових засіданнях (3 години) - 1500 грн. Згідно ч. 1 ст.\~133\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1 - 3 статті 134\~ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з вимогами ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, відповідно до ч. 6 ст.\~137\~Цивільного процесуального\~кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до суду позивачем та адвокатом Собко О.О. не були надані письмові докази про укладання Договору про надання професійної правничої допомоги, не надано суду квитанції про отримання від позивача гонорару адвокату, не укладено акт приймання виконаних послуг. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, суд приходить до висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат не підлягає стягненню з відповідача через відсутність доказів понесених позивачем витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved