Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла її бабка [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона являється спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті баби, спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Іншим спадкоємцем за законом є її (позивача) брат [PERSON] , який спадщини не прийняв та на неї не претендує. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі вона не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ на будинок за життя спадкодавця не видавався, тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08.10.2024 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано від Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області належним чином завірену копію спадкової справи № 273/2015, заведену щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (зворот а.с.2). Відповідач копію ухвали від 08.10.2024 та доданих до неї матеріалів отримав 09.10.2024, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.60). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с.Наддністрянське Мурованокуриловецького (на даний час Могилів-Подільського району) Вінницької області померла [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Вартість даного будинку становить 79990 гривень. Факт належності будинку садибного типу спадкодавцеві та його вартість підтверджується, виписками з погосподарських книг (а.с.15-25), технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 29-33), звітом про незалежну оцінку майна (а.с.42-43), довідкою старости Наддністрянського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №13-280 від 11.09.2024 (а.с.11), рішенням № 8 2 сесії 7 скликання від 24.11.2015 «Про перейменування вулиць в населеному пункті Наддністрянської сільської ради» (а.с.26). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №78208075 від 03.09.2024 (а.с.46), слідує, що, спадкодавець [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишала. Статтею 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця) визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР). Свідоцтвом про своє народження про укладення шлюбу (а.с. 8, 9), свідоцтвами про народження та про смерть батька [PERSON] (а.с. 6, 8), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 6) позивач довела своє право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом після смерті [PERSON] як її онука. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме здійснила поховання померлої, прийняла на зберігання сертифікат на земельну частку (пай). Про це стверджує довідка старости Наддністрянського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 13-278 від 11.09.2024 року (а.с. 10). Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи 273/2015 заведеної у Мурованокуриловецькій державній нотаріальній конторі (а.с. 27-28), вбачається, що 04.12.2015 року позивач [PERSON] подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] цього ж дня, 04.12.2015 року подали до нотаріальної контори заяви про те, що спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] вони не прийняли та на неї не претендують (аркуші спадкової справи 55-59). Таким чином, позивач - єдина спадкоємиця за законом на належний спадкодавцеві житловий будинок, яка прийняла спадщину в порядку передбаченому ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Разом з тим, 03 вересня 2024 року державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Як вбачається з характеристики об`єкта нерухомого майна (узагальнена інформація), довідки Наддністрянського старостинського округу №13-284 від 11.09.2024 (а.с.13,34) будинок садибного типу, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1975 по 1989 рік. Згідно довідки Наддністрянського старостинського округу №13-286 від 11.09.2024 (а.с.14), витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 11.06.2024 року, житловий будинок по [ADDRESS] можливо надійно та безпечно експлуатувати (а.с.35-39). Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З виписки із погосподарських книг від 22.07.2024 за 1980-2003 роки (а.с.15-20), довідки старости Наддністрянськогостаростинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 11.09.2024 №13-280 слідує, що житловий будинок по [ADDRESS] знаходився у власності [PERSON] (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів №108 від 16.06.1988 року «Про оформлення права особистої власності на будинки, що належать окремим громадянам в селах Мурованокуриловецького району вирішено оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, в тому числі, в с.Наддністрянське Наддністрянської сільської ради, а виконкому сільської ради видати громадянам свідоцтва згідно цього рішення (а.с.27). Однак згідно довідки КП «МБТІ» від 18.07.2024 за №211 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.40). Також, вказане слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №394634031 від 12.09.2024 та довідки №13-282 від 11.09.2024 (а.с.12, 28). Земельна ділянка під вказаним житловим будинком по [ADDRESS] знаходилася в користуванні [PERSON] , однак у приватну власність не передавалася, що доводиться довідкою Наддністрянського старостинського округу №13-291 від 19.09.2024 року (а.с.21). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1211.20 грн (а.с.47). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved