Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 11.02.2022 року між ТзОВ «ФК ГВАДІАНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 5000,00 грн, строком на 25 днів, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % на добу. У свою чергу позичальник зобов`язався повернути товариству суму отриманого кредиту та сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. 07.05.2024 року між ТзОВ «ФК ГВАДІАНА» та ТзОВ «ЦиклФінанс» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором. ТзОВ «ФК ГВАДІАНА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконав, кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 19375 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 09.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 11.11.2024 на електронну адресу суду надійшла заява від імені [PERSON] про відкладення судового засідання. Однак, дана заява не підписана електронним цифровим підписом, а тому суд не бере її до уваги. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України\~слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 11.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гвадіана» та [PERSON] укладено договір № F-00028148 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - кредитний договір) у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно з п. 1.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит в сумі 5 000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 2.1. Договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 07.03.2022 року. Відповідно до п. 2.6. Договору стандартна процентна ставка становить 2,50% на добу. Як зазначено в п. 2.2. Договору, кредит надається Позичальнику у безготівковій формі на реквізити банківської карти, вказаної Позичальником № [NUMBER] . Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, використання якого передбачено Законом України «Про електронну комерцію» (п. 12.2. Договору). Згідно пунктів 3, 4 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що сума/ліміт кредитування до 5 000 грн; строк кредитування 25 днів; процента ставка 2,5 % в день, що складає 912,5% річних. Згідно з довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана», [PERSON] , з яким було укладено договір № F-00028148 від 11.02.2022 року, ідентифікований ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана». Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором F112440 (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» виконало свої зобов`язання по вказаному договору, перерахувавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн». Згідно довідки ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» від 07.05.2024 між [PERSON] та ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № F-00028148 від 11.02.2022. Сума виданого кредиту становить 5000 грн. Станом на 07.05.2024 року заборгованість за кредитним договором не погашена. 07.05.2024 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «Гвадіана») та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Гвадіана» відступає ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників. Таким чином, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № F-00028148 від 11.02.2022, що підтверджується договором факторингу № 1 від 07.05.2024 р., витягом з Реєстру прав вимог від 07.05.2024 та платіжною інструкцією, як доказ оплати права грошової вимоги згідно договору факторингу № 1 від 07.05.2024 р. Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № F-00028148 від 11.02.2022 року, яка становить\~19375 грн., яка складається з наступного: 5000 грн. - заборгованість по кредиту; 14375,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом за період 11.02.2022 по 06.06.2022. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало в розпорядження відповідача грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. В позовній заяві позивач вказує, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів, що становить 19375 грн., з яких: 5 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 14375 грн. - заборгованість за відсотками. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та [PERSON] був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, факт отримання відповідачем кредитних коштів та перехід права вимоги до позивача. Як вбачається довідки, тіло кредиту становить 5000 грн., відповідачу було нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 14375 грн. за період 11.02.2022 року по 06.06.2022 року. Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору №F-00028148 від 11.02.2022 року передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 3125 грн. При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 25 днів з 11.02.2022 року. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 25 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 25 днів. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, Додатком №1 до кредитного договору визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 3125 грн (що відповідає умовам договору в частині 2,5 % в день за користування кредитом), а тому суд приходить до висновку, що саме зазначений розмір процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Суд вважає, що відповідно до п. 2.1\~кредитного договору №F-00028148 від 11.02.2022 року термін повернення кредиту визначено 07.03.2022 року, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 08.03.2022 року по 06.06.2022 року відсутні. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 8125 грн., з яких: 5 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3125 грн. - заборгованість за процентами за період з 11.02.2022 року по 07.03.2022 року. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. необхідно зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Цикл Фінанс» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23.08.2024 року; копію Додаткової угоди №1 від 23.08.2024 року до договору №23/08/24 від 23.08.2024 року; копію акту №13 прийому-передачі наданих послуг від 27.08.2024 року; копію платіжної інструкції №D10013 від 28.08.2024 на суму 3 500,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, однак враховуючи, що позов був задоволений частково, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 467,74 грн. (8125*3500: 19375). Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1015,84 грн. (8125*2422,40:19375).

Outcome: partial