Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що він з 05.01.2018р. по 01.07.2024р. (включно) перебував у трудових відносинах з ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ». З вересня 2023 року відповідач припинив виплачувати належну позивачу заробітну плату. 18.03.2024р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у справі №345/1631/24 видано судовий наказ про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року в розмірі 48\~643,69 грн. 02.07.2024р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у справі №345/3864/24 видано судовий наказ про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати за період з березня 2024 року по травень 2024 року в розмірі 28\~201,04 грн. Вищевказані судові накази набрали законної сили та були подані до примусового виконання в Калуський відділ Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У червні 2024 року та у вересні 2024 року відповідачем в добровільному порядку було здійснено часткове погашення наявної заборгованості із заробітної плати за вересень 2023 року лютий 2024 року. В той же час, за червень 2024 року відповідачем не виплачена належна позивачу до виплати заробітна плата в розмірі 10\~437,80 грн. 01.07.2024р. позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно ст.38 Кодексу законів про працю України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку працівника згідно ст.44 Кодексу законів про працю України. Згідно розрахункового листка відповідача розмір належної позивачу до виплати заробітної плати за липень 2024 року та вихідної допомоги становить 37\~233,10 грн. (46\~252,29 (всього) 8\~325,41 (прибутковий податок) 693,78 (військовий збір)). Незважаючи на неодноразові усні звернення до відповідача, позивач так і не зміг повністю отримати належні кошти. Позивач зазначає, що не виплачуючи заборгованість по заробітній платі, відповідач ставить його у важке матеріальне становище, тим самим порушуючи права на належну та своєчасну оплату праці. Стосовно обчислення розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, то позивач зазначає наступне. Відповідачем при звільненні його з роботи не проведено повного розрахунку по заробітній платі, а отже, відповідач порушив зобов`язання щодо здійснення розрахунку та виплати належних позивачу сум в день звільнення (01.07.2024р.) і, на момент звернення із даною позовною заявою, допустив затримку такого розрахунку, що є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. 01.07.2024р. позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно ст.38 Кодексу законів про працю України. Останніми двома календарними місяцями роботи, що передують звільненню є відповідно червень 2024 року та травень 2024 року. В червні 2024 року позивач перебував в черговій оплачуваній відпустці (27 календарних дні), а тому календарними місяцями, з яких здійснюється розрахунок середньої заробітної плати є тільки травень 2024 року. Згідно розрахункового листка за травень 2024 року загальна сума нарахованої позивачу заробітної плати за травень 2024 року становить 15\~233,41 грн. за 23 відпрацьовані (робочі) дні. Отже, розмір середньої заробітної плати позивача обчислюється наступним чином: 15\~233,41 / 23 = 662,32 грн. Розрахунковим періодом за який позивач обчислює середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні є період з 02.07.2024р. (наступний день після звільнення) по 01.10.2024р. (день звернення до суду із даною позовною заявою) 66 робочих днів. Таким чином, загальний розмір середньої заробітної плати позивача за час затримки розрахунку при звільненні на момент звернення до суду із даною позовною заявою становить 43\~713,12грн. (662,32грн. х 66 днів = 43\~713,12грн.). У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» на його користь 47\~670,90 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з червня 2024 року по липень 2024 року та вихідної допомоги при звільненні; середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.07.2024р. день звернення до суду із даною позовною заявою в розмірі 43\~713,12 грн. з наступним утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів; нарахувати середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення у даній справі з наступним утримання з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Ухвалою від\~02.10.2024\~було відкрито\~провадження в\~даній справі,\~вирішено розгляд\~справи здійснювати\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» двічі в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач (представник) належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки представника в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст.\~280\~ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення, з наступних підстав. Позивач з 05.01.2018р. по 01.07.2024р. (включно) перебував у трудових відносинах з ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» (відповідач), що підтверджується записом у трудовій книжці [NUMBER] (а.с.9-16) та наказом про звільнення з роботи (а.с.22). 18.03.2024р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у справі №345/1631/24 видано судовий наказ про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року в розмірі 48\~643,69грн. (а.с.17). 02.07.2024р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у справі №345/3864/24 видано судовий наказ про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати за період з березня 2024 року по травень 2024 року в розмірі 28\~201,04грн. (а.с.18). У червні 2024 року та у вересні 2024 року Відповідачем в добровільному порядку було здійснено часткове погашення наявної заборгованості із заробітної плати за вересень 2023 року лютий 2024 року, що підтверджується випискою АБ «УКРГАЗБАНК» за період з 12.06.2024р. по 13.09.2024р., (а.с.19-20). За червень 2024 року відповідачем не виплачена належна позивачу до виплати заробітна плата в розмірі 10\~437,80грн. ( розрахунковий листок за червень 2024 року а.с.21). 01.07.2024р. позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно ст.38 Кодексу законів про працю України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку працівника згідно ст.44 Кодексу законів про працю України (а.с.22). Згідно розрахункового листка відповідача розмір належної позивачу до виплати заробітної плати за липень 2024 року та вихідної допомоги становить 37\~233,10 грн. (46\~252,29 (всього) 8\~325,41 (прибутковий податок) 693,78 (військовий збір)) (розрахунковий листок за липень 2024 року а.с.23). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.21 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.\~ Згідно ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. В ст.15\~Закону України\~«Про оплату\~праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст.24\~Закону України\~«Про оплату\~праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення). В ст.117 КЗпП України передбачено відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні працівника, а саме: у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022р. у справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21) зроблено наступний висновок: «… стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). …». Згідно ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Згідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77\~ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. При визначені розміру заборгованості по заробітній платі за червень-липень 2024 та вихідної допомоги при звільненні, суд бере до уваги розрахунковий листок за червень 2024 року (а.с.21), розрахунковий листок за липень 2024 року (а.с.23), трудову книжку [NUMBER] (а.с.9-16) наказ про звільнення з роботи (а.с.22), виписку АБ «УКРГАЗБАНК» за період з 12.06.2024р. по 13.09.2024р. (а.с.19-20). Зазначена сума не спростована відповідачем, тобто відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження саме виплати нарахованої заробітної плати позивачу та вихідної допомоги при звільненні. Відповідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, стороною відповідача не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту виплати позивачу нарахованої заробітної плати за червень-липень 2024 та вихідної допомоги при звільненні. Суд враховує, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. А тому саме на роботодавця покладається обов`язок доказування виплати заробітної плати. Отже, загальна сума заробітної плати за червень-липень 2024 та вихідної допомоги при звільненні, яка мала бути виплачена відповідачем позивачу, становить 47670,90 грн. Щодо стягнення з ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» на користь позивача середньомісячного заробітку за час затримки виплати розрахункових суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, у п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р., встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Проведення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з кількості робочих, а не календарних днів, відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України №6-195цс14 від 21.01.2015р. Згідно роз`яснень, викладених в п.6 постанови Пленум Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, нарахування податків та інших обов`язкових платежів проводиться підприємством при виплаті присудженої судом та належної працівнику суми. Згідно абзацу 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. середня заробітна\~плата обчислюється\~виходячи з\~виплат за\~останні два\~календарні місяці\~роботи,\~що передують\~місяцю,\~в якому\~відбувається подія,\~з якою\~пов`язана відповідна\~виплата. Як встановлено судом, станом на день ухвалення рішення у справі відповідачем не проведено позивачу повного розрахунку та виплати заробітної плати та належних сум при звільненні. 01.07.2024р. позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно ст.38 Кодексу законів про працю України. Останніми двома календарними місяцями роботи, що передують звільненню є відповідно червень 2024 року та травень 2024 року. В червні 2024 року позивач перебував в черговій оплачуваній відпустці (27 календарних дні) (а.с.21), а тому календарними місяцями, з яких здійснюється розрахунок середньої заробітної плати є тільки травень 2024 року. Згідно розрахункового листка за травень 2024 року загальна сума нарахованої позивачу заробітної плати за травень 2024 року становить 15\~233,41грн. за 23 відпрацьовані (робочі) дні (а.с.25). Отже, розмір середньої заробітної плати обчислюється наступним чином: 15\~233,41 / 23 = 662,32грн. Оскільки відповідно до вимог ст.117\~КЗпП з вини власника не було виплачено належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку за період з 02.07.2024 року по день ухвалення рішення суду 07.11.2024 року є підставною. Кількість робочих днів за період з 02.07.2024 по 01.10.2024 (день звернення до суду з позовом) становить 66 днів. Отже, середній заробіток за вказаний період, що підлягає стягненню, становить 43713,12 грн. (662,32 грн. х 66 робочих днів). Кількість робочих днів за період з 02.10.2024 по 07.11.2024 (день винесення рішення) становить 27 днів. Отже, середній заробіток за вказаний період, що підлягає стягненню, становить 17882,64 грн. (662,32 грн. х 27 робочих днів). Таким чином, середній заробіток за період з 02.07.2024 по 07.11.2024, що підлягає стягненню, становить 61595,76 грн (43713,12 грн + 17882,64 грн). Дана сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 47670,90 грн. нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з червня 2024 року по липень 2024 року та вихідної допомоги при звільненні, а також 61595,76 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.07.2024 по 07.11.2024. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заборгованості по заробітній платі. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 1211,20 грн. Підстави для негайного виконання рішення передбачені п. 2 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved