Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить: - визнати недійсними результати електронних торгів з реалізації земельної ділянки, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 413592 від 19 червня 2019 року, складений ДП «Сетам»; - визнати недійсним акт державного виконавця про проведені електронні торги від 26 червня 2019 року, виданий головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Жиглій В.М.; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво приватного нотаріуса Базир В.Г., зареєстроване у реєстрі № 709 від 08 липня 2019 року; - витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на свою користь земельну ділянку, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначається, що на виконанні у Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ перебуває виконавче провадження № 50561313, боржником за яким є [PERSON] 09 лютого 2017 року головним державним виконавцем прийнято постанову про опис та арешт майна боржника. Описаний предмет: земельна ділянка, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, цільове призначення: для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки. На земельній ділянці розташована надвірна будівля (двоповерхова з червоної цегли). 08 травня 2019 року ТОВ «Приватна експертна служба» склала звіт про експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянки, у якому її вартість становить 166 500 грн. Копію звіту про оцінку земельної ділянки позивачка всупереч статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» не отримувала, про існування зазначеного звіту дізналася під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 03 липня 2019 року. Відповідно до протоколу електронних торгів від 19 червня 2019 року земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , ДП «Сетам» реалізована за стартовою ціною продажу 166 500 грн. 00 коп., переможцем торгів став [PERSON] . Разом з тим, висновок суб`єкта оціночної діяльності не відображає реальної вартості майна, що реалізоване на торгах. Відповідно до висновку судового експерта № 749/07-2019 від 07 липня 2019 року вартість вказаної земельної ділянки становить 242 300 грн. На земельній ділянці розташований садовий будинок, вартість якого відповідно до зазначеного висновку судового експерта становить 206 817 грн., тобто, вартість реалізованого на електронних торгах майна складає 449 117 грн. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку, проте, державний виконавець у порушення вимог частини четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» не звернувся до суду з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на садовий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, а зазначена будівля автоматично перейшла у власність [PERSON] . Таким чином, вилучення майна з визначенням ціни, що в рази нижча реальної вартості, порушує справедливу рівновагу між боржником та стягувачем та порушення права боржника. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 27 липня 2023 року скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державного підприємства «СЕТАМ» про визнання недійсними прилюдних торгів, витребування майна з чужого незаконного володіння; справу № 361/4957/19 в зазначеній частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державного підприємства «СЕТАМ» про визнання недійсним протоколу проведення торгів, акта про проведені електронні торги та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна змінено, викладено їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови; з моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року в скасованій частині втрачають законну силу. Зі змісту вказаної постанови Верховного Суду вбачається, що суди першої та апеляційної інстанції при відхиленні доводів [PERSON] у частині вимог про визнання недійсними прилюдних торгів, витребування майна з чужого незаконного володіння не встановили правовий режим будівлі, розміщеній на реалізованій земельній ділянці, не з`ясували її вартість та особу її власника, не визначилися з тим, чи набула [PERSON] речове право на об`єкт нерухомого майна, розташованого на придбаній нею земельній ділянці, у зв`язку з чим дійшли передчасного висновку про відсутність порушення прав [PERSON] як боржника у виконавчому провадженні та відмову в задоволенні позову про визнання недійсними прилюдних торгів, витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року дану справу у частині вимог про визнання недійсними прилюдних торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Сиротін Д.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кочерга В.М. позовні вимоги не визнала, пояснила, що при розгляді справи по суті позивач не довела наявність у неї речового права на будівлю, її право власності не встановлено. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідачі Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та Державне підприємство «СЕТАМ» при новому розгляді справи по суті у судове засідання представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду не повідомлені. Суд розглядає дану справу на підставі наявних у ній даних. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] , на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 269\~129 грн. 71 коп. 25 жовтня 2010 року Господарським судом міста Києва винесено наказ про стягнення з [PERSON] , на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості у розмірі 31 662 грн. 27 коп. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Клименко О.О. від 15 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження № 50111343 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості у розмірі 31\~662 грн. 27 коп. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Клименко О.О. від 09 березня 2016 року арештовано майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. 22 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Годзь Є.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50561313 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк» коштів у розмірі 269\~129 грн. 41 коп. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 03 червня 2016 року виконавчому провадженні № 50561313 винесено постанову про розшук майна боржника та зупинення виконавчого провадження. 07 червня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Клименко О.О. у рамках виконавчого провадження № 50111343 винесено постанову про розшук майна боржника та постанову про стягнення виконавчого збору. Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кривощей Д.С. від 12 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52037272 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості у розмірі 20\~126 грн. 20 коп. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Годзь Є.І. від 23 листопада 2016 року доручено проведення опису й арешту майна боржника у ВП № 50561313. У рамках виконавчого провадження № 50561313 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Годзь Є.І. на ім`я керівника садового товариства «Трудовик», Управління Держземагенства у Броварському районі, та на Рожнівську сільську раду направлено запити про надання правоустановлюючих документів на двоповерхову будівлю, що розташована на земельній ділянці, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер 3221287201:01:082:0214, цільове призначення: для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, направлено запити до відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації про надання інформації щодо надання дозволу на будівництво на земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] та до КП КОР «Лівобережне БТІ» чи зареєстрована земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прокопенко Ж.Г. від 09 лютого 2017 року про опис та арешт майна боржника у ВП № 50561313, описаний предмет: земельна ділянка, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, цільове призначення: для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер 965 від 22 вересня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісніченко О.Д. На даній земельній ділянці розташована надвірна будівля (двоповерхова з червоної цегли). 06 червня 2017 року державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Годзь Є.І. винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] . Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Годзь Є.І. від 23 серпня 2017 року у ВП № 50561313 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та призначено ТОВ «Приватна експерта служба». 25 червня 2019 року головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Жиглій В.М. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Згідно зі звітом, складеним 08 травня 2019 року ТОВ «Приватна експертна служба», вартість земельної ділянки, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 166\~500 грн. коп. 15 травня 2019 року винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП №50561313 та об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, об`єднано ВП №50111343, № 50561313, № 52037272 у зведене ВП №59123594. 15 травня 2019 року Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на адресу: [ADDRESS] , направлено копію висновку про вартість нерухомого майна. 23 травня 2019року Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на адресу Державного підприємства «Сетам» направлено заяву на реалізацію арештованого майна, а саме: земельної ділянки, загальної площі 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, що знаходиться за вищевказаною адресою з вартістю 166 500 грн. 00 коп. 19 червня 2019 року ДП «Сетам» складено протокол № 413592, за яким земельна ділянка, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , продана на торгах [PERSON] 26 червня 2019 року головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби місті Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Жиглій В.М. складено акт державного виконавця про проведені електронні торги. Боржником вказана [PERSON] , стягувачем АТ «Ощадбанк», ПАТ «Київенерго», характеристика реалізованого майна: земельна ділянка, загальної площі 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ціна продажу 166\~500 грн. 00 коп. З матеріалів справи вбачається, що 22 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладеного договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсніченко О.Д., зареєстрований у реєстрі № 965, предметом якого є земельна ділянка, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 вересня 2014 року № 27102807 [PERSON] значиться власником земельної ділянки, загальною площею 0,0570 га, кадастровий номер: 3221287201:01:082:0214, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 8 договору дарування від 22 вересня 2014 року земельна ділянка до підписання цього договору оглянута обдарованою, будь-яких будівель та споруд на ній не виявлено. З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2019 року судовим експертом Свістуновим І.С. складено висновок експерта № 749/07-2019 за результатами проведення оціночно-земельного дослідження земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] її вартість становить 242 300 грн. 00 коп. Одночасно 08 липня 2019 року судовим експертом Свістуновим І.С. складено висновок експерта № 749-1/07-2019 за результатами проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за яким досліджуваний садовий будинок відносить до капітальних будівель і є об`єктом нерухомого майна, що належить до земельних поліпшень, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, вартість даного будинку становить 206\~817 грн. 00 коп., а без урахування ПДВ 248\~180 грн. 00 коп. 08 липня 2019 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , придбану за ціною 166\~500 грн. 00 коп. З матеріалів справи вбачається, що 08 вересня 2021 року судовим експертом Свістуновим І.С. складено висновок експерта № 1233-1/09-2021 за результатами проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за яким досліджуваний садовий будинок призначений для перебування людей, розміщення та устаткування і ведення господарської діяльності, відноситься до капітальних будівель і є об`єктом нерухомого майна, що належить до земельних поліпшень, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, вартість будівельних матеріалів, виробів та конструкцій використаних при будівництві садового будинку становить 206\~817 грн. 00 коп. Відповідно до висновку судового експерта № 749/07-2019 від 08 вересня 2021 року за результатами проведення оціночно-земельного дослідження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , її вартість складає 242\~300 грн. 00 коп. Таким чином, при розгляді даної справи встановлено, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташований садовий будинок, призначений для перебування людей, розміщення та устаткування і ведення господарської діяльності, відноситься до капітальних будівель і є об`єктом нерухомого майна, що належить до земельних поліпшень, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що при реалізації належної [PERSON] земельної ділянки з електронних торгів порушено порядок проведення торгів, а також порушено права боржника у виконавчому провадженні. Так, майно, що належить позивачу у справі реалізовано за значно заниженою ціною без урахування вартості об`єкту нерухомого майна садового будинку, розміщеного на спірній земельній ділянці. Про існування будівлі на спірній земельній ділянці стало відомо з часу проведення опису та арешту майна боржника, проведеного 09 лютого 2017 року. Разом з тим, при проведенні електронних торгів вказані обставини враховані не були. Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим порядком. При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»). Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачає, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Метою позову про витребування майна з чужого володіння є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку позбавлення власника його нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна на користь його власника із чужого володіння є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Якщо продавець продав товар, який належить іншій особі на праві власності, не маючи права його відчужувати, то покупець не набуває право власності на товар, крім випадків, коли власник не має права вимагати його повернення. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від такого набувача лише у випадках, встановлених частиною першою статті 388 ЦК України (з урахуванням винятків, визначених у частині другій цієї статті), тоді як у недобросовісного набувача чи у добросовісного, який набув майно безоплатно, власник має право його витребувати у всіх випадках (стаття 387, частина третя статті 388 ЦК України). Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Добросовісність набувача майна має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього. Якщо особа витребовує нерухоме майно, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів ЦК України, слід застосовувати припис пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (пункт 51), від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати\~про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 61), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 211), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.66)). Отже, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності даних про те, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, цей набувач, добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набуває відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункт 38), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.46), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 54)). Придбання майна на публічних торгах не є запорукою добросовісності набувача. Тому питання про добросовісність чи недобросовісність покупця, який набув майно на торгах, слід оцінювати у кожному конкретному випадку окремо. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року у справі № 520/432/19 (провадження № 61-9640св22) з посиланням на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20), зазначено, що «чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) вказано, що «не може вважатися добросовісною особа, яка набула майно на прилюдних торгах, якщо така особа знала чи мала знати про порушення порядку реалізації майна, зокрема про порушення вимог до інформації про майно. Не може вважатися добросовісною і особа, яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону, зокрема про набуття земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості, який на ній розмішений, чи про набуття такого об`єкта окремо від земельної ділянки, якщо таке набуття не допускається в силу закону». На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У частинах першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, при розгляді даної справи по суті встановлено, що внаслідок порушень, допущених під час передачі на реалізацію на електронних торгах спірної земельної ділянки порушено права та законні інтереси позивача, зокрема відбулася реалізація належної їй на праві власності земельної ділянки зі збудованим на ній садовим будинком за істотно заниженою ціною. Отже, вимоги про визнання недійсними електронних торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1\~625 грн. 13 коп., та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі по 3\~192 грн. 33 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved