Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

представник позивача - адвокат Галкін В.Л. звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській, згідно якого просить: -зобов`язати відповідача виплатити позивачу недоотриману пенсію [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за період з 01 лютого 2015 року по 27 березня 2023 року, а також судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . З лютого 2015 року його матері було припинено виплату пенсії відповідачем. Після смерті матері, він звернувся до відповідача з заявою про отримання суми неодержаної його матір`ю пенсії, однак до сьогодні відповідачем недоотриману його матір`ю пенсію не виплачено. Більше того, відповідно до розрахунку відповідача пенсія нарахована за період з жовтня 2020 року по день смерті спадкодавця, не зважаю на те, що виплата пенсії матері була припинена з лютого 2015 року. Підставою звернення до суду вказує на те, що він як спадкоємець першої черги за законом, своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто є таким, що прийняв спадщину після смерті матері. А тому просить позовні вимоги позивача задовольнити. У встановлений судом строк для подання відзиву відповідачем направлений відзив на позовну заяву, у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування\~своєї позиції зазначив, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на момент смерті перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганської області, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком. Пенсія [PERSON] виплачувалася своєчасно та в повному обсязі по січень 2015 року. З 01 лютого 2015 року нарахування та виплата пенсії [PERSON] призупинено, тому як поновлення виплати пенсії продовжується після особистого звернення пенсіонера, яка зх. відповідною заявою до пенсійного фонду за життя не зверталася. На запит нотаріуса від 27.09.2023 року управлінням видано довідку про те, що розмір недоотриманих сум за період з 26.09.2020 року по 31 березня 2023 року складає 120012,2 грн. З 01.02.2015 по 25.09.2020 пенсія [PERSON] не нараховувалася, а тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період немає можливості. Виплата недоотриманої пенсії здійснюється на підставі свідоцтва про право на спадщину. 24.10.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати недоотриманої пенсії померлої [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину на суму 120012,2 грн, однак йому було повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії [PERSON] повинен бути йому сплачений в розмірі 117053,24 грн, за останні три роки з моменту звернення спадкоємця до управління на підставі\~ст. 46, 48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суми залишку недоотриманої пенсії померлої [PERSON] нарахованої за її життя відсутні. При цьому, виплата пенсії [PERSON] була припинена з 01 лютого 2015 року, із заявою щодо поновлення виплати пенсії\~за життя вона не зверталась. Оскільки за життя померла не оскаржувала дії щодо не нарахування та невиплати пенсії, не виявляла інтересу та волі на те, щоб відновити пенсійні виплати, не нарахована пенсія не увійшла до складу спадщини, право на яку має позивач. Крім того, відповідачем зазначено, що позивачем реалізоване його право спадкоємця, і відповідно суму в розмірі 117053,24 включено до переліку боргів на внесено в реєстр станом на 01.01.2024. Щодо судових витрат, просить врахувати, що Законом № 1058-ІV заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені законом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року прийнято до свого провадження зазначений позов у якому відкрите провадження за правилами загального позовного провадження. 20 травня 2024 року ухвалою суду витребувано від нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , а від відповідача відомості про суми призначеної, виплаченої та недоотриманої пенсії, а також копію електронної пенсійної справи [PERSON] 26 серпня 2024 року ухвалою суду підготовче провадження закрите, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представником позивача подано заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить задовольнити. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. вважає позовні вимоги необґрунтованими підтверджує позицію зазначену у відзиві, у задоволенні позову просить відмовити. У зв`язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши заяви по суті сторін та матеріали справи в їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-20) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 квітня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 72 років в місті Кадіївка Алчевського району Луганської області, про що 15 квітня 2023 року складений відповідний актовий запис № 266 (а.с. 21). З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є позивач, як спадкоємець за законом першої черги. Заповітів [PERSON] на випадок своєї смерті не складала. Інших спадкоємців за законом чи заповітом немає (а.с. 79-101). 19 жовтня 2023 року на ім`я позивача [PERSON] . нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти, що нараховані [PERSON] , але не виплачені (недоотримана) пенсії, що належать до сплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, на підставі повідомлення, виданого 18.10.2023 Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області в сумі 120012,2 грн (а.с. 22, 100). 29 листопада 2023 року за вих. 1200-0208-8/24117 ГУ ПФУ в Луганській області адвокату Галкіну В., який звернувся в інтересах [PERSON] , повідомлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо-переміщена особа та отримувала пенсію за віком. 24.10.2023 року [PERSON] звернувся з заявою на виплату недоотриманої пенсії [PERSON] .. Недоотриману пенсію за період з 23.10.2020 по 31.03.2023 в сумі 117053,24 включено до переліку боргів на внесено в реєстр станом на 01.01.2024. Суму недоотриманої пенсії буде зараховано спадкоємцю на його картковий рахунок (а.с. 30-31). 08 лютого 2024 року за вих. 1200-0501-8/3275 ГУ ПФУ в Луганській області адвокату Галкіну В., який звернувся в інтересах [PERSON] , повідомлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо-переміщена особа та отримувала пенсію за віком. Виплату пенсії [PERSON] призупинено з 01 лютого 2015 року. За життя пенсіонерка особисто не зверталася за поновленням виплати та нарахуванням пенсії з 01 лютого 2015 року. На запит нотаріуса від 27.09.2023 року надано відповідь, щодо розміру недоотриманої пенсії [PERSON] за останні три роки, відповідно до вимог ст.ст. 46, 49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також зазначено, що розмір виплати недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на отримання даної виплати. У зв`язку з тим, що [PERSON] звернувся до управління з заявою 24.10.2023 невиплачена пенсія розрахована за період з 23.10.2020 по 31.03.2023 в сумі 117053,24 грн, за три роки до дня звернення, згідно з вимогами ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що мати позивача перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо-переміщена особа та отримувала пенсію за віком, яка виплачувалася щомісячно пенсія по 31.01.2015 року включно. З 01 лютого 2015 року нарахування та виплата пенсії [PERSON] призупинено. З 01.02.2015 по місяць смерті (березень 2023 року) [PERSON] нарахування та виплата пенсії не проводилась. Відповідачем також направлено на адресу суду довідку від 30.06.24 за вих.№ 5416/05-16 про розмір недоотриманої пенсії померлої [PERSON] за період з 01.02.2015 по 31.03.2023, відповідно до якої з лютого 2015 року по 22.10.2020 року пенсія не нарахована, а нарахування здійснені з 23.10.2020 року по березень 2023 року (час смерті [PERSON] ) та складає 117053,24 грн. Крім того, відповідачем зазначено, що позивачем реалізоване його право спадкоємця, і відповідно зазначену суму 117053,24 грн включено до переліку боргів та внесено в реєстр станом на 01.01.2024. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачем суму недоотриманої пенсії [PERSON] , на яку позивачу видано свідоцтво про право на спадщину в розмірі 120012,2 грн включено до переліку боргів та внесено в реєстр тобто на 2958,96 грн. менше, а саме в розмірі 117053,24 грн. Будь-яких доказів того, що відповідачем прийняте рішення про відмову у виплаті суми недоотриманої пенсії у розмірі 120012,2 грн, на яку видане відповідне свідоцтво про право на спадщину суду не надано. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи чинних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 41\~Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386\~ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного Кодексу\~України про спадкування. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за\~законом\~на недоотриману пенсію за період з 01 лютого 2015 року по 27 березня 2023 року, яка залишилась після смерті його матері [PERSON] . Згідно зі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статей 1216,1218,1219\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~статті 1227 ЦК України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно зі\~ст. 1261 ЦК України\~спадкоємцями за\~законом першої\~черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки. Отже, позивач (син спадкодавця) у відповідності до положень\~ст. 1261 ЦК України\~є спадкоємцем за\~законом першої\~черги. За правилами ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. За приписами\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач звернувся до суду через об`єктивні обставин, незалежні від його волі, які позбавляють його можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом. Виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що позивач належить до спадкоємців за\~законом першої\~черги після свого батька, інших спадкоємців за\~законом\~чи заповітом не встановлено, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на недоотриману пенсію після померлої матері за період з 01 лютого 2015 року по 15 вересня 2020 року, оскільки з 26 вересня 2020 року по день смерті спадкодавця недоотримана [PERSON] пенсія нарахована, на розмір якої видане відповідне свідоцтво про право на спадщину нотаріусом. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої [PERSON] за життя пенсії, яка після її смерті увійшла до спадкового майна, суд зазначає наступне. Норми ч.1\~ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. Підстави припинення виплати пенсії передбачені\~ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме -\~за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом. Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7.11.2014 року\~затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, відповідно до якого у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Відповідно до п.3 цієї Постанови\~територіальні органи Пенсійного фонду України зобов`язані керуватись положеннями\~ст. 49 вказаного Закону\~- припиняти виплату пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду за наявності вищевказаних підстав. Відсутність зазначеного рішення свідчить, що нараховані суми пенсії повинні виплачуватися. Статтею 47\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. У постанові Верховного Суду у справі № 802/402/18 від 03 травня 2018 року зазначено, що пенсія особи є її приватною власністю й припинення її та невиплата не у спосіб, передбачений\~Законом, є втручанням в право людини на власність, а також встановлені судом обставини щодо відсутності вини пенсіонера у неотриманні пенсії та припинення такої виплати внаслідок бойових дій на території Луганської області за відсутності інших підстав припинення, тому вказано, що позивач як дружина померлого до спливу шестимісячного строку (ст. 52 Закону) має право на виплату недоотриманої пенсії за минулий час без обмежень будь-яким строком. Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1\~ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Відповідно до\~ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера. Рішення щодо припинення виплати пенсії [PERSON] на інших підставах відповідачем суду не надано. Відповідно до\~ст.\~1216\~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Крім того, відповідно до статті 9 2Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було. Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення праві свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено у статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018№ 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Тому, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень\~статті 1227 ЦК України\~ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Таким чином, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень\~статті 1227 ЦК України\~ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень\~статті 1227 ЦК України\~має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Відповідно до\~ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його\~смертю, увійшла до складу спадщини та позивач як спадкоємець має право на виплату відповідної суми. Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що спадкодавець [PERSON] мала право на нарахування та виплату пенсії з лютого 2015 року, незалежно від звернення до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області та надання чи не надання довідки внутрішньо переміщеної особи, чи не підтвердження місця фактичного проживання, при цьому, слід зауважити, що рішення про припинення їй таких виплат не приймалось. Отже, і позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19. Відповідно до\~вимог ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник\~справи розпоряджається\~своїми правами\~щодо предмета\~спору на\~власний розсуд.\~Таке право\~мають також\~особи,\~в інтересах\~яких заявлено\~вимоги,\~за винятком\~тих осіб,\~які не\~мають процесуальної\~дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідачем не наданий розрахунок пенсії /з посиланням на те, що вона не нараховувалася, електронна пенсійна справа [PERSON] не містить розміру пенсії за період з лютого 2015 року по 25.09.2020 року а тому суд позбавлений можливості вирахувати самостійно розмір пенсії з моменту припинення її нарахування. При цьому позивач просить стягнути розмір недоотриманої пенсії починаючи з 01 лютого 2015 року по 27 березня 2023 року, в той час як відповідно до довідки про розмір недоотриманої пенсії розмір пенсії, що увійшов до складу спадщини, на яку видане відповідне свідоцтво про право на спадщину, нарахований за період з 26.09.2020 року по 31.03.2023 року (місяць смерті [PERSON] ), то позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими за період з 01 лютого 2015 року по 25 вересня 2020 року. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на недоотриману нею за життя пенсію за період з 01 лютого 2015 року по 27 березня 2023 року, підлягають задоволенню у частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на недоотриману нею за життя пенсію за період з 01 лютого 2015 року по 25 вересня 2020 року. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача розміру недоотриманої спадкодавцем пенсії за період з 26 вересня 2020 року по 27 березня 2023 року, яка включена до свідоцтва про право на спадщину, то такі вимоги не є обґрунтованими, тому як суду не надано доказів того, що на час розгляду справи в суді відповідачем відмовлено у виплаті вказаних коштів та/бо прийняте рішення про відмову у виплаті цих коштів. А тому в іншій частині позовних вимог належить відмовити. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволенню позовних вимог зі сплати судового збору в сумі 600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial