Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом в якому просить: стягнути з [PERSON] , ( [ADDRESS] ) в її користь: 13908,00 грн. - витрати з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] ; 2483,00 грн. - втрати понесені по заміні лічильників води, кранів змішувачів, стійки для душу, змішувача для умивальника та 1211,60 грн. - судового збору. В обґрунтування якого посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 30.05.2006р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності їй ( [PERSON] ), [PERSON] , та [PERSON] . Вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 41,6 кв., кухні, ванної кімнати, та коридору. Загальна площа квартири становить 64,5 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки вказаних співвласників у згаданій квартирі є рівні, оскільки іншого не встановлено між співвласниками. Усі згадані співвласники зареєстровані у даній квартирі [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не в повній мірі приймає участь в оплаті за житлово-комунальні послуги у вказаній квартирі. Тому рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, № 442/4380/21 від 25.02.2022, ухвалено стягнути з [PERSON] в її користь 15958,81 грн., витрат з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] , за період з травня 2018 по квітень 2021 року. Не зважаючи на таке рішення, відповідач і надалі продовжує не платити за отримані комунальні послуги. За період 2021-2024 роки, відповідачкою не доплачено 13908 грн. за житлово-комунальні послуги. При розрахунку недоплаченого розміру оплати за житлово-комунальні послуги, який зобов`язана оплачувати відповідачка враховано час відсутності на території України її ( [PERSON] ), а також [PERSON] , що вбачається із паспортів громадянина України для виїзду за кордон. Така протиправна поведінка відповідачки грубо порушує її права та інтереси. Оскільки відповідач не бажає вирішити даний спір у позасудовому порядку, то вона змушена звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів. Ухвалою від 03.10.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 04.11.2024, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 30.05.2006р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 41,6 кв., кухні, ванної кімнати та коридору. Загальна площа квартири становить 64,5 кв.м. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08. 10. 1992 р. № 572, в редакції від 14.01.2009 - Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. А згідно з п. 10 цих Правил мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово- комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово- комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника; за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник. Таким чином, порядок розподілу витрат на утримання квартири та житлово-комунальні послуги, за умови, що у квартирі мешкає декілька користувачів, та при наявності спору з цього питання, визначений зазначеним нормативним документом у порядку вище викладеному. Виходячи з положень ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Стаття 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України передбачено положення про те, що власність зобов`язує. Ст. 322 ЦК України, встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. В силу п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно ст. 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна. Ст. 104 ЖК України та п. 13 «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій» встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, з аналізу наведених вище нормативно-правових актів слідує висновок, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги, чим порушила права та інтереси позивачки, яка вимушено понесла збитки пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг замість відповідачки по справі. Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка і припадає на нього. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019р. у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та у постанові від 19.08.2020р. у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20). Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із представлених позивачем квитанцій, вбачається, що: в період 2021 року відповідачкою не доплачено за спожиту нею електричну енергію - 629,48 грн; за водопостачання та водовідведення - 733,00 грн, разом 2501,73 грн.; у 2022 році відповідачкою не доплачено за спожиту нею електричну енергію - 968,74 грн; за газопостачання 1314,75 грн. та за водопостачання та водовідведення - 1929,34 грн., разом 4212,83 грн.; у 2023 році відповідачкою не доплачено за спожиту нею електричну енергію - 970,94 грн.; за газопостачання 1693 грн. та за водопостачання та водовідведення - 1169,44 грн., разом 3833 грн.; у 2024 році відповідачкою не доплачено за спожиту нею електричну енергію - 244,25 грн; за газопостачання 1169 грн. та за водопостачання та водовідведення - 1946,84 грн., разом 3360,09 грн. Всього відповідачкою не доплачено за отриманні комунальні послуги за цей період - 13908 грн. При розрахунку недоплаченого розміру оплати за житлово-комунальні послуги, який зобов`язана оплачувати відповідачка враховано час відсутності на території України [PERSON] та [PERSON] . Також за вказаний період часу, відповідачкою не сплачено витрат понесених на заміну лічильників води (2 шт.), кранів змішувачів, стійки для душу, змішувача до умивальника, розмір яких становить 2483 грн. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов [PERSON] підставний та підлягає задоволенню, оскільки позивач самостійно понісши витрати за житлово-комунальні послуги (на утримання квартири [ADDRESS] ), правомірно вимагає від іншого співвласника (відповідача) відшкодування частини таких витрат. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved