Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Бойка Є.В., звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт смерті її баби - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Горлівка Донецької області. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла баба заявника - [PERSON] . На підтвердження факту смерті заявник надає лікарське свідоцтво про смерть від 10 квітня 2024 року № 1006, видане так званим «Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки», довідку про причину смерті від 10 квітня 2024 року № 1006, видану так званим «Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки», свідоцтво про смерть від 19 квітня 2024 року серії [NUMBER] , видане так званим «Калінінським відділом запису актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки». Вказані документи не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України. Зазначає, що зареєструвати факт смерті у встановленому законом порядку не має можливості, оскільки такий факт відбувся на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий органами реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті померлого. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для державної реєстрації смерті на території України, отримання свідоцтва про смерть, встановленого законодавством України зразка, та подальшого оформлення спадщини. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року заяву [PERSON] залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків - 2 (два) дні з дня отримання копії ухвали. 07 листопада 2024 року представник заявника [PERSON] - адвокат Бойко Є.В., подав заяву про усунення недоліків заяви разом із документами, що підтверджують особу заявника та [PERSON] , наявність родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] , а також документ про сплату судового збору. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку окремого провадження, судове засідання у справі призначено на 08 листопада 2024 року на 14-30 год. 08 листопада 2024 року заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, [PERSON] подала заяву, у якій просила провести судове засідання без її участі, заяву про встановлення факту підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків. Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. До матеріалів заяви долучено копію паспорта заявника [PERSON] , [INFO] , з якої встановлено, що місцем народження заявника є: м. Горлівка, Донецька обл., Україна. Фактичним місцем проживання заявник зазначає адресу: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб від 11 жовтня 2007 року серії [NUMBER] , виданого Володимирівською сільською радою Скадовського району Херсонської області, встановлено, що 11 жовтня 2007 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », актовий запис від 11 жовтня 2007 року № 07. Зі свідоцтва про народження, виданого 10 червня 1983 року Відділом запису актів цивільного стану Калінінського виконкому міста Горлівки Донецької області, серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Горлівка, Калінінського району Донецької області УРСР, про що в книзі реєстрації актів про народження 10 червня 1983 року зроблено запис № 890, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про шлюб від 23 вересня 1977 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Артемівської міськради Донецької області, серії [NUMBER] , встановлено, що 23 вересня 1977 року зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », актовий запис від 23 вересня 1977 року № 713. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 24 грудня 1957 року Артемівським міським бюро запису актів цивільного стану Сталінської (Донецької) області, серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] у місті Артемівськ Сталінської (Донецької) області, про що в книзі запису актів про громадянського стану 24 грудня 1957 року зроблено вчинено актовий запис № 1151, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області 29 травня 2001 року, [PERSON] , [INFO] , народилася у місті Артемівськ Донецької області, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , з 08 січня 1992 року. З лікарського свідоцтва про смерть від 10 квітня 2024 року № 1006, виданого так званим «Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки», довідки про причину смерті від 10 квітня 2024 року, виданої так званим «Горлівським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки», встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у місті Горлівка, причина смерті - гостра серцева недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. На підставі зазначених документів так званим «Калінінським відділом запису актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» 19 квітня 2024 року видано свідоцтво про смерть [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у місті Горлівка Донецької народної республіки, про що 19 квітня 2024 року зроблено актовий запис про смерть № 431. З метою реєстрації факту смерті [PERSON] заявник звернулася до Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Листом Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31 жовтня 2024 року № 2373/33.4-52 заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 квітня 2024 року, виданого так званим «Калінінським відділом запису актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької області», відмовлено, оскільки даний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (далі - Правила), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє станом на дату ухвалення рішення. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 № 562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 № 457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій». Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004. Відповідно до вищевказаного наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, вся територія Горлівського району, вважається тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 07 квітня 2014 року, також з 13 грудня 2023 року тимчасово окупованою територією України вважається місто Бахмут Бахмутського району Донецької області. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascuand Others v. Moldovaand Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті її баби [PERSON] . В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Відповідно до частин першої-третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час свідоцтво про смерть, видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] має підстави для звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , при цьому, заявником надано документи, які у своїй сукупності підтверджують факт смерті [PERSON] в місті Горлівка Донецької області. Враховуючи те, що [PERSON] померла в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а реєстрація її смерті в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. З наданих документів суд вважає встановленим, що [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Артемівськ Донецької області, померла [INFO] у місті Горлівка Донецької області, перебуваючи на тимчасово окупованій території, і тому факт її смерті суд вважає доведеним і встановленим. Дата смерті також встановлена. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, а також для подальшого внесення відповідного актового запису. Відповідно до частини другої статті 319 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved