Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~07\~вересня 2023\~року ПуАТ\~«Комерційний банк\~«АКОРДБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором в\~солідарному порядкув загальному розмірі 175 107 грн 65 коп., а саме за заявою Пропозицією № СІК-081019/066-33 від 08.10.2019. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі. Згідно ухвали суду від 19 грудня 2024 року розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримав 10.11.2023. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримали, зворотні повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідачі не повідомили суд про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштових відправлень із штриховим ідентифікатором № 06 002 3979 7161, адресованого [PERSON] та зазначеною у повідомленні про вручення поштових відправлень із штриховим ідентифікатором № 06 002 3979 7781, адресованого [PERSON] , копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками відповідачам не вручено, а поштові відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою»", то суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачам вручено вказані поштові відправлення і фактично вони є повідомленими про розгляд справи в суді першої інстанції. Представник позивача ПуАТ «Комерційний банк «АКОРДБАНК» позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що оскільки взяті кошти споживчого кредиту були використані в інтересах сім`ї, а протилежне відповідачами не доведено, тому просив стягти суму заборгованості солідарно. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Відповідач [PERSON] повідомлена шляхом отримання судової повістки на її мобільний номер телефону у додаток Вайбер. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 18.10.2019 було підписано заяву-Пропозицію № 081019/066-33 на підставі якої відповідач прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПуАТ КБ «АКОРДБАНК», шляхом підписання заяви-Пропозиції, згідно якого відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 185 000 грн зі сплатою 18,99 % річних, 0,99% розмір щомісячної комісії на загальні споживчі цілі строком на 60 місяців, який зобов`язувався повернути, здійснюючи погашення заборгованості щомісячно у сумі та строки у відповідності до графіку платежів Додатку 1 до заяви-Пропозиції. Також, між товариством та [PERSON] було підписано анкету-заяву № 1-9-23479 від 25.09.2019 на отримання споживчого кредиту, в якій зазначено інформацію про сімейний стан, а саме зазначено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] . Згідно Паспорта споживчого кредиту (додаток №1 до заяви-анкети № 1-9-23479 від 25.09.2019), реальна річна процентна ставка за кредитним договором 41,70%, загальні витрати за кредитом становлять 212\~401,77 грн. Факт надання ПуАТ КБ «АКОРДБАНК» кредиту [PERSON] підтверджується заявою на видачу готівки № 195800 від 08.10.2019, відповідно до якого позивачем було видано кредит у сумі 185 000 грн клієнту [PERSON] Підписуючи заяву-Пропозицію № 081019/066-33 від 18.10.2019 відповідач підтвердив своє розуміння і згоду на те, що погашення кредитної заборгованості він здійснюватиме щомісячно у сумі та строки у відповідності до графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до цієї заяви-Пропозиції, який є невід`ємною частиною цієї пропозиції, а також, що він ознайомився і погоджується з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПуАТ «КБ «АкордБанк» (чинними на момент укладання кредитного договору, надалі Правила), що оприлюднені на офіційному сайті Банку, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту, укладений між [PERSON] та ПуАТ «АКОРДБАНК». Відповідно до п. 2.2. Розділу 6 Правил погашення заборгованості за споживчим кредитом здійснюється шляхом списання грошових коштів, що надійшли на рахунок для погашення заборгованості у наступній послідовності:1) для оплати прострочених процентів; 2) для оплати простроченої заборгованості за тілом кредиту; 3) для погашення строкових процентів; 4) для погашення строкової заборгованості за тілом кредиту; 5) для оплати простроченої суми щомісячної комісії; 6) для оплати строкової суми щомісячної комісії; 7) для погашення штрафів та пені за порушення умов Договору; 8) для дострокового погашення за тілом кредиту в розміру доступного залишку на Рахунку для погашення заборгованості. Банк залишає за собою право на свій розсуд вносити зміни до послідовності погашення. Відповідно до п. 3.2.4. Розділу 6 Правил позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити всі передбачені Договором плати (платежі) на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених Договором. Пункт 3.2.10. Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» встановлює, що позичальник зобов`язується у разі порушення строків та/або несплати необхідної до погашення суми заборгованості за споживчим кредитом, що передбачені графіком платежів, частково або в повному обсязі, сплатити на користь Банку штрафні санкції (штрафи та пеню) на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п.п. 3.3.4. Розділу 6 Правил банківського обслуговування, при порушенні Клієнтом термінів виконання будь-якого із своїх зобов`язань, передбачених Договором, строк виконання яких/якого вже настав, в тому числі про порушенні строків сплати платежів, передбачених графіком платежів більш ніж 1 (один) календарний місяць позивач має право вимагати від клієнта оплати боргового зобов`язання частково або в повному обсязі, в тому числі, в примусовому порядку. Відповідно до п. 4.1.1. Розділу 6 Правил клієнт несе відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та умов Договору. Згідно п.п 4.1.4 Розділу 6 Правил банківського обслуговування, у випадку порушення умов договору згідно п. 3.2.7. Розділу 6 Правил банківського обслуговування Банк має право стягти з клієнта штраф у розмірі 500 грн за кожен факт такого порушення. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.06.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 175\~107,65 грн, яка складається з: простроченої суми заборгованості по кредиту 53\~785,48 грн; \~простроченої суми заборгованості по процентам 24\~029,88 грн; \~простроченої заборгованості за комісією 25\~641 грн; \~строкової суми заборгованості по кредиту 70\~965,08 грн; строкової суми заборгованості по процентам 686,21 грн. Згідно з ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування». Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема: договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб; Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. З матеріалів справи вбачається, що, підписавши заяву-Пропозицію, Паспорт споживчого кредиту, відповідач [PERSON] засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Ознайомившись з умовами кредитного договору, відповідач мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього та на момент його підписання додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв. Відповідач, відповідно до ст. 15 Закону «Про споживче кредитування», у випадку, якщо він вважав умови кредитування для себе неприйнятними мав змогу і після підписання кредитного договору відмовитись від нього протягом 14 днів з моменту укладення договору. Такі ж умови містяться у паспорті споживчого кредиту. Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, кредит не погашений, тому суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості у розмірі 175\~107,65 грн. Щодо стягнення суми заборгованості солідарно з відповідача [PERSON] суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1-3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з умов п. 2.8 заяви\~- пропозиції № СІК-081019/066-33 від 08.10.2019 мета отримання споживчого кредиту: нецільовий кредит на власні потреби не пов`язані зі здійсненням підприємницької діяльності; цільовий кредит на погашення заборгованості перед банком за кредитом Клієнта; цільовий кредит на купівлю товарів та/або послуг у визначеного торговця ( а.с.12). За таких обставин суд приходить до висновку, що укладення договору [PERSON] в інтересах сім`ї не доведено та спростовується умовами договору, згідно якого [PERSON] отримав кредит на власні потреби. Вказаний кредитний договір, а також матеріали справи не містять згоди дружини відповідача [PERSON] на підтвердження того, що вона була ознайомлена з умовами договору. Оцінивши в сукупності надані суду докази, із урахуванням вимог ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, суд вважає, що позивачем не доведено, що кредитний договір укладений відповідачем в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя; перебування у шлюбних відносинах на момент укладення кредитного договору не підтверджує факту отримання кредитних коштів саме в інтересах сім`ї, отже у задоволенні позову в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] слід відмовити. Судом також встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн, який, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в зв`язку із задоволенням до нього позовних вимог.

Outcome: partial