Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивач ТОВ\~«Кредитсервіс» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Кредитсервіс» та [PERSON] укладений Кредитний договір №\~201009-002, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 18000\~грн. 00\~коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Крім того, позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії Договору згідно з графіком, передбаченим Договором, але у будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Як зазначено, вказаний вище кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом підписання його клієнтом [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором G80295 (09.10.2020 15:54:33). Так, відповідно до Кредитного договору, Клієнту надано кредит у сумі 18\~000\~грн. 00\~коп., строком дії договору до 09.04.2021. Разом з тим, умовами Кредитного договору визначено, що крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 5,9\~% (сума одноразової комісії складає 1062\~грн. 00\~коп.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Умовами Кредитного договору передбачено: позичальник має зробити 6 щомісячних платежів; позичальник повинен вносити платежі щомісячно до 9 числа відповідного місяця включно. На виконання Умов Кредитного договору, на банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 16\~938\~грн. 00\~коп., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 5,9\~%, що у грошовому еквіваленті 1\~062\~грн. 00\~коп. До того ж, відповідно до Умов Кредитного договору, Позичальник здійснює погашення кредиту та оплату процентів згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною Договору. Позивач вказує, що на виконання умов вказаного вище договору він свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Разом з тим, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Відповідно до розрахунку кредитної заборгованості за Кредитним договором №\~201009-002 від 09.10.2020, станом на 17.06.2024, заборгованість [PERSON] перед ТОВ\~«Кредитсервіс» становить\~ 25\~830\~грн. 00\~коп., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 18\~000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за комісією\~ 00\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за процентами\~ 7\~830\~грн. 00\~коп., строкова заборгованість за сумою кредиту\~ 00\~грн. 00\~коп., строкова заборгованість за комісією\~ 00\~грн. 00\~коп., строкова заборгованість за процентами\~ 00\~грн. 00\~коп., строкова заборгованість за штрафами та пенею\~ 00\~грн. 00\~коп. Як зазначено, станом на дату 17.06.2024, заборгованість за Кредитним договором №\~201009-002 від 09.10.2020, не погашена. У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, 09.08.2024, відповідно до Кредитного договору, представник Кредитодавця направив на адресу реєстрації відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яку останній залишив без реагування. Вказане вище свідчить про те, що відповідач свідомо не скористався своїм правом на отримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. Крім того, звертає увагу суду, що вжити заходів досудового врегулювання спору ТОВ\~«Кредитсервіс» не вдалося. Щодо витрат на правову допомогу позивач вказує, що між ТОВ\~«Кредитсервіс» та Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» укладено Договір про надання правової допомоги №\~25-01/2023 від 25.01.2023, за умовами якого сторони визначили, що за надання правової допомоги у відповідності до положень даного Договору Клієнт оплачує Об`єднанню винагороду у розмірі 7\~000\~грн. 00\~коп. за підготовку та направлення/подачу однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги до суду, відповідно до Акту приймання-передачі справ на надання правової допомоги. Враховуючи зазначене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №\~201009-002 від 19.10.2020 у розмірі 25830\~грн. 00\~коп., а також понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 2422\~грн. 40\~коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000\~грн. 00\~коп. Ухвалою суду від 27.09.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. У п.\~5 прохальної частини позовної заяви заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства. Крім того, у разі неявки відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п.\~3 ч.\~8 ст.\~128, ст.\~131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.\~280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а представник відповідача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ\~«Кредитсервіс» є фінансовою установою, про що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи [NUMBER] від 11.09.2018, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії [NUMBER] від 10.02.2021, виданим Національним банком України. Також, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №\~2084 від 29.11.2018 видано ТОВ\~«Кредитсервіс» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.11.2021 ТОВ\~«Кредитсервіс» має право на зайняття економічною діяльністю, зокрема: інші види кредитування (основний), надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у. 09.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Кредитсервіс» та [PERSON] укладений Кредитний договір №\~201009-002, відповідно до якого кредитодавець надав позивальнику фінансовий кредит у розмірі 18\~000\~грн. 00\~коп. на умовах строковості, зворотності та платності. Так, умовами договору визначено: -строк дії договору\~ до 09.04.2021; -кількість щомісячних платежів 6; -порядок сплати платжів\~ щомісяця до 9 числа відповідного місяця включно; -одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) 5,9\~%; -сума одноразової комісії 1062\~грн. 00\~коп.; -відсоткова ставка, в місяць від початкової суми кредиту\~ 5,9\~%; -реальна річна процентна ставка\~ 76,7\~% річних; сума платежу щомісячного\~ 4062\~грн. 00\~коп., у томі числі погашення тіла кредиту\~ 3000\~грн. 00\~коп., сплати відсотків\~ 1062\~грн. 00\~коп.; -загальна плата за користування кредитом\~ 7434\~грн. 00\~коп.; -загальна вартість кредиту 25434\~грн. 00\~коп. Цього ж дня відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту на умовах кредитного продукту «6\~місяців», в якому вказані умови кредитування, зокрема: мета отримання кредиту\~ споживчі цілі; спосіб надання кредиту\~ безготівковий; загальні витрати, орієнтовна загальна вартість кредиту, реальна річна процентна ставка та ін. Даний кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом підписання його клієнтом [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором G80295 (09.10.2020 15:54:33), що відповідає п. 7.2. Кредитного договору. До того ж, своїм підписом відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України\~«Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом\~12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею\~12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205, 207 ЦК України). Таким чином, скріпивши Договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 16\~938\~грн. 00\~коп., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 5,9\~%, що у грошовому еквіваленті становить 1\~062\~грн. 00\~коп., що підтверджується копією платіжного доручення №\~870 від 09.10.2020. Так, пунктом 2.2. Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користуванням до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого цим Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник виплачує Кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Плата за користування кредитом, вказана в Договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів стягуються разові проценти, вказані у Договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника (п.\~3.2. Кредитного договору). Згідно з п. 3.3. Кредитного договору, загальна вартість кредиту зазначена на першій сторінці Договору. Частка основної суми та процентів в цій фіксованій сумі розраховується Кредитодавцем згідно Умов кредиту зазначені на першій сторінці Договору. Останній платіж коригується, виходячи із залишку основної суми та несплачених процентів. Пунктом 3.4. Кредитного договору визначено, що процентна ставка за цим договором є фіксованою. Відповідно до п. 3.7. Кредитного договору, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: -у першу чергу сплачуються прострочені до повернення проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; -у другу чергу сплачуються проценти за користування кредитом та сума кредиту; -у третю чергу сплачуються пеня, штрафи та інші платежі відповідно до Договору. Отже, згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у строки та при умовах, які передбачені договором. Суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №\~2-1383/2010 (провадження №\~14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором №\~201009-002 від 09.10.2020, заборгованість [PERSON] , станом на 17.06.2024, не погашена, залишок заборгованості складає 25\~830\~грн. 00\~коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 18\~000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за комісією\~ 00\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за процентами\~ 7\~830\~грн. 00\~коп., строкова заборгованість за сумою кредиту\~ 00\~грн. 00\~коп., строкова заборгованість за комісією\~ 00\~грн. 00\~коп., строкова заборгованість за процентами\~ 00\~грн. 00\~коп., строкова заборгованість за штрафами та пенею\~ 00\~грн. 00\~коп. Сума заборгованості також визначена наданим позивачем розрахунком, відповідно до зведеної таблиці, у якому загальна сума заборгованості складає 25\~830\~грн. 00\~коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 18\~000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за процентами\~ 7\~830\~грн. 00\~коп. У зв`язку з викладеними вище обставинами, 07.08.2024 ТОВ\~«Кредитсервіс» звернувся до [PERSON] із досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань, на яку останній не відреагував. На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ\~«Кредитсервіс». Свої заперечення проти викладених позивачем обставин та докази у спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.\~5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.\~80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.\~203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~частин 1,\~2\~статті 207\~ЦК України\~(у\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~спірних правовідносин)\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті\~633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом\~ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.\~1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4\~ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи кредитний договір №\~201009-002 від 09.10.2020 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.\~625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.\~610 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №\~201009-002 від 09.10.2020 становить\~ 25\~830\~грн. 00\~коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 18\~000\~грн. 00\~коп., прострочена заборгованість за процентами\~ 7\~830\~грн. 00\~коп. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому, відповідачем не спростовано ні розмір заборгованості, ні порядок нарахування певних платежів. Крім того, відповідно до розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором №\~201009-002 від 09.10.2020 та зведеної таблиці заборгованості щодо боржника [PERSON] вбачається, що Товариство не здійснювало жодних додаткових нарахувань (пеня, штраф). Таким чином, у судовому засіданні дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що [PERSON] не виконує належним чином свої зобов`язання по укладеному договору, у результаті чого з його вини утворилась зазначена позивачем заборгованість, а тому позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мав би наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом. До того ж, і на час розгляду цієї справи [PERSON] не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення ним заборгованості за договором №\~201009-002 від 09.10.2020. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422\~грн. 40\~коп., з урахуванням норми ч.\~3 ст.\~4 Закону України\~«Про судовий збір» (при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі\~- застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), що підтверджується платіжним документом №\~5784 від 13.08.2024. Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ\~«Кредитсервіс» задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі\~ 2422\~грн. 40\~коп. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується нормами ч.ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.\~4, 5 ст.\~137 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №\~379/1418/18 (провадження №\~61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги №\~25-01/2023 від 25.01.2023, укладений між адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», в особі директора Разумного Євгенія Миколайовича та ТОВ\~«Кредитсервіс»; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серії\~ЧН №\~000531 від 30.11.2018 на ім`я [PERSON] ; довіреність №\~2 від 05.01.2024, якою ТОВ\~«Кредитсервіс» уповноважило адвоката Павленка\~С.В. представляти інтереси Товариства, зокрема у органах судової влади (судах); акт №\~3 від 04.01.2024 приймання передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №\~25-01/2023 від 25.01.2023; платіжна інструкція №\~1567 від 05.01.2024 на суму 7000\~грн. 00\~коп. Дані докази є належними та допустимими. Згідно з п.п. 4.1. Договору про надання правової допомоги №\~25-01/2023 від 25.01.2023, сторони визначили, що за надання правової допомоги у відповідності до положень даного Договору Клієнт оплачує Об`єднанню винагороду у розмірі 7\~000\~грн. 00\~коп. за підготовку та направлення/подачу однієї позовної заяви або апеляційної скарги або касаційної скарги до суду, згідно Акту приймання-передачі справ на надання правової допомоги. Крім того, відповідно до п.п. 4.7 Договору, сторони погодили, що факт надання Об`єднанням правової допомоги, згідно умов цього Договору засвідчується Актом приймання-передачі наданої правової допомоги, згідно форми, узгодженої Сторонами у Додатку №\~4 до цього Договору. Отже, судом встановлено, що сума витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі складає 7000\~грн. 00\~коп. При цьому, слід зазначити, що у позовній заяві позивачем наведені певні розрахунки і вказано орієнтовний розрахунок витрат на правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 7000\~грн. 00\~коп. Слід зауважити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження №61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved