Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила припинити право власності [PERSON] на 47/200 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 156,3 кв.м, житловою площею 74,4 кв.м, у зв`язку з його знищенням, скасувати державну реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог остання послалась на те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами та на праві спільної сумісної спільної власності володіли 47/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] домоволодіння за спірною адресою було знищено. З 1991 року [PERSON] не проживав за спірною адресою. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] останній за власні кошти за згодою брата збудував новий житловий будинок. [PERSON] отримав матеріальну компенсацію за свою частку у спірному майні від співвласника [PERSON] . В побудованому новому будинку [PERSON] за життя проживав з позивачем та дітьми. 27.08.2022 позивач та діти померлого (треті особи по справі) [PERSON] , [PERSON] отримали спадщину. За технічним паспортом від 26.06.2017 року житловий будинок літ. А за спірною адресою загальною площею 93,2 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м. збудований самочинно. Позивач стверджувала, що має намір у встановленому законом порядку узаконити спірне майно. Проте, відповідач юридично зазначений власником частини старого знищеного домоволодіння, якого вже об`єктивно не існує. Позивач вважала, що по справі наявні підстави для застосування судом статей 346, 349 ЦК України. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримала. Відповідач в судові засідання не з`явився, процесуальним правом надання відзиву не скористався. Треті особи пояснень по суті спору не надали. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] є рідними братами та на праві спільної сумісної спільної власності володіли 47/100 частки житлового будинку [ADDRESS] . Право власності підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 18.04.1995 року, виданим виконавчим комітетом Малиновської районної ради народних депутатів міста Одеси. 26.04.1995 року право власності зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради». Власником 53/100 спірного майна є [PERSON] (технічний паспорт). 26.07.1999 [PERSON] відчужила своє майно [PERSON] . З 1991 року [PERSON] не проживав за спірною адресою. За життя [PERSON] домоволодіння за спірною адресою було знищено. За життя [PERSON] останній за власні кошти за згодою брата збудував за спірною адресою новий житловий будинок. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.04.2016). В побудованому новому будинку [PERSON] за життя проживав з позивачем та їх дітьми. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88844639 від 06.06.2017 року вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 156,3 кв.м, житловою площею 74,4 кв.м, у розмірі 47/100 частки зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] 27.08.2022 позивач та діти померлого (треті особи по справі) [PERSON] , [PERSON] отримали спадщину. За технічним паспортом від 26.06.2017 року житловий будинок літ. А за спірною адресою загальною площею 93,2 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м. збудований самочинно. Так, в натурі 47/100 ідеальної частки житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] не існує. Вказаний фактпідтверджується наступними доказами: -висновком головного архітектора [PERSON] , техніка-інженера [PERSON] та техніка [PERSON] від 22.09.2015 -технічним паспортом від 26.06.2017 року -рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 24.10.2023 у справі №521/13599/22, яким встановлено, що право власності [PERSON] та [PERSON] на 47/100 частки житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] припинилося внаслідок знищення майна На час вирішення спору за рішенням реєстратором Шерстюк В.Д. від 08.02.2024 поновлена державна реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на спірні 47/200 будинку [ADDRESS] . Суд погоджується із доводами позивача, що відповідач юридично залишається власником частини домоволодіння, якого вже не існує в об`єктивній реальності, що порушує право позивача на узаконення самочинно збудованого нового будинку за спірною адресою. Відповідно до статей 346, 349 ЦК України однією з підстав припинення права власності на майно є знищення майна. Вказана норма закону поширюється на всі випадки фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежно від причин настання такого результату. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17.01.2019 (справа № 708/254/18) умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо. Скасування державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 47/200 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 156,3 кв.м, житловою площею 74,4 кв.м. за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1266726351101, номер запису про право власності 53628104 від 02.02.2024 року) не суперечить Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Набуття особою права є наслідком реалізації нею інтересу, який не суперечить загальним вимогам моралі та права, адже інтерес це першопричина, передумова, або ж те, що породжує, стимулює появу права особи, конкретизує його та дає відповіді на питання: чому саме це право, як, яким чином має воно здійснюватися, у яких цивільних правовідносинах. Ініціювання позивачем даного спору направлено на захист її цивільного інтересу, а тому є правомірним та виправданим. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved