Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб із [PERSON] . Позов мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 22 лютого 1986 року, спільних дітей не мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 24 вересня 2024 року 12-00 годину, яке неодноразово відкладено, востаннє - на 08 листопада 2024 року 10-30 год. Позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб, проти заочного розгляду справи не заперечував; просив судове засідання проводити без його участі. У судове засідання не з`явилася відповідачка; відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подавала, повідомлена у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 22 лютого 1986 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Сальненською сільською радою Ніжинського району, за актовим записом № 3. За твердженням позивача, що не заперечувала відповідачка, сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільних неповнолітніх дітей не мають. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивач наміру не має, і такого наміру не висловила відповідачка. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з доданою до позовної заяви довідкою до акта огляду МСЕК позивач є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, у зв`язку з чим відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" він звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір.

Outcome: approved