Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] ), вказаний факт підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2021 року, випискою з домової книги щодо реєстрації місця проживання. Перед смертю [PERSON] зробила заповіт на все своє майно на моє ім`я, що підтверджується Заповітом від 14.03.1989 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 497725, виданого головою Старотроянівської сільської ради народних депутатів 26.09.2001 року (копія додається). Але належним чином реєстрацію права власності [PERSON] не проводила, оскільки відсутній кадастровий номер на земельну ділянку. Крім того після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] ), який належав їй як власнику відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.12.2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.12.2008 року. Крім того, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,2163 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5122383900:02:001:0001), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №395932, зареєстрованим 26.11.2009 року. Після смерті [PERSON] вищевказане нерухоме майно позивач успадкувала відповідно до заповіту, оскільки на протязі 6-місяців з часу відкриття спадщини вона зверталася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа. Оскільки правовстановлюючі документи на нерухоме майно відсутні (оригінали загублені), то оформити право власності в нотаріальному порядку вона не може. Отримати Свідоцтва про право на спадщину позивач не буде мати можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а саме відсутній Державний акт на право приватної власності на землю та правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому позивачу рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду. Жодного спору з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна у позивача немає, оскільки спадкоємці першої черги за законом відсутні. В зв`язку з зазначеним, позивач просив суд: - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 2,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 497725, виданого головою Старотроянівської сільської ради народних депутатів 26.09.2001 року за спадщиною після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 53,9 кв. метра, житловою площею 29,3 кв. метра), літ. Б- кухня, літ. В- сарай, № 1-5;I- надвірні споруди за спадщиною після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 0,2163 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5122383900:02:001:0001) за спадщиною після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та без присутності позивача, та задовольнити позов. Представник відповідача - Суворовської селищної ради, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за її відсутності, вимоги викладені у заяві підтримує, просить заяву задовольнити. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до дублікату заповіту від 14.03.1989 р. [PERSON] заповідала все своє майно на котре матиме право за законом на день смерті [PERSON] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2021 р. зареєстрованого Виконавчим комітетом Старотроянівською сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис №38, [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок від 19.12.2008 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] складається з: літ. А - житловий будинок (загальною площею 53,9 кв. метра, житловою площею 29,3 кв. метра), літ. Б - кухня, літ. В - сарай, №1-5;I - надвірні споруди. Житловий будинок [ADDRESS] (на теперішній час [ADDRESS] згідно розпорядження Одеської обласної військової адміністрації № 694/А-2024 від 26.07.2024 р.), належав [PERSON] як власнику відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.12.2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.12.2008 року. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 395932 від 26.11.2009 р., виданого на підставі рішення Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області ХІІІ сесії від 28.12.1993 р. та за № 149-ІІ-V від 23.09.2009 р., вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2163 гектарів, розташованої на території [ADDRESS] призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122383900:02:001:0001. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 497725 від 26.09.2001 р., виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів від 11 квітня 2001 року № 156/XVI-XXIII вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,75 гектарів, розташованої на території Старотроянівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до заяви спрямованої до Кілійської районної державної нотаріальної контори, яка надійшла 29.03.2011 р., [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 78602165 від 03.10.2024 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] . Кілійською районною державною нотаріальною контороюбула заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 78602165 та номером у нотаріуса 107/2011. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 78602198 від 03.10.2024 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області., заповідачем є [PERSON] номер у спадковому реєстрі 50944757 дата посвідчення 14.03.1989 р., місце посвідчення - Старотроянівська сільська рада Кілійського району Одеської області. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved