Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить зменшити щомісячний розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які присуджені з нього на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12 червня 2014 року. Стягувати з нього щомісячні аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12 червня 2014 року з нього вирішено стягнути щомісячно аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткових мінімумів починаючи з 28 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало чинності 23 червня 2014 року і діє до теперішнього часу. Шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] розірвано на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 17 квітня 2014 року . 07 лютого 2015 року він вдруге уклав шлюб з іншою жінкою, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружковського міського управління юстиції у Донецької області актовий запис №12. Від цього шлюбу має сина, який народився [INFO] [PERSON] . Він враховує, що його сімейний стан змінився і в нього народилась ще одна дитина, яка також потребує витрачання коштів на своє утримання. І він має право на зменшення розміру аліментів, які сплачує згідно рішення Дружківського міського суду Донецької області. Де працює відповідачка йому не відомо. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав послався на вище означені обставини, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача адвокат Чередніченко Н.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснила, що народження другої дитини у новій утвореній сім`ї позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу. Позивач має постійну роботу, стабільний заробіток і може утримувати своїх дітей. З боку сторони відповідача наданий відзив на позову заяву у якому представник відповідача обґрунтувала його тим, що вважає позов необґрунтований та таким, що не підлягає до задоволенню Позивач у своєму позові а ні в письмових доказах не довів про погіршення матеріального стану позивача, оскільки сам факт повторного укладення шлюбу, та народження ще однієї дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, якщо відсутні докази погіршення матеріального стану платника аліментів. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи а саме: Копію паспорта з якого слід, що позивач є громадянином України.(а.с.11-13) Копію рішення від 17 квітня 2014 року Дружківського міського суду Донецької області про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.3) Копію рішення від 12 червня 2014 року Дружківського міського суду Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткових мінімумів починаючи з 28 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.(а.с.5-6) Копію свідоцтва про шлюб з якого слід, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 лютого 2015 року актовий запис №12,який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецької області, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] .(а.с.7) Копії свідоцтва про народження слід, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.8) Копію свідоцтва про народження з якого слід, що [PERSON] народилась [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.9) Згідно\~ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно\~ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зміна правовідношення. Відповідно ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч.2,ч.3\~ст.51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно\~ст.141СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1,ч.2,ч.3 ст.181СК\~України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч.1ст.182СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4\~ст.273 ЦПК України\~встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним, зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів є законно визначеною та самостійною підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі № 727/1599/22. Також, Верховний Суд у Постанові від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 вказав, що факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. За приписами частин 1, 5 та 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів змінився його матеріальний стан, в результаті чого зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або погіршився стан його здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати, через що він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. З таких підстав позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ч.1,ч.2 ст.141ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Сторона позивача звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Судові витрати, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed