Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник позивача адвокат Атаманюк В.М. подав до суду позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовна заява мотивована тим, щоу шлюбі [PERSON] із [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком та перебуває на йогоповному утриманні. Батькодитини офіційно не працює, має доходи від приватних робіт, які не є стабільними. В свою чергу, мати дитини [PERSON] кошти на утримання дитини не надає, з 2022 року проживає за кордоном, та має спроможність сплачувати аліменти на утримання свого сина. У зв`язку з цим, представник позивача просив ухвалити рішення, про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, проте у позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причин неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не подавала. Судом також розміщувалось оголошення на сайті про виклик відповідача в судове засідання (а.с.21, 25, 33). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15.04.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача та призначено справу до судового розгляду на 30.05.2024 року. 30.05.2024 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено на 01.07.2024 року. Ухвалами від 01.07.2024 року, 22.08.2024 року та 26.09.2024 року у зв?язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про отримання нею судового повідомлення, розгляд справи було відкладено на 05.11.2024 року. Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/820/24 відповідача [PERSON] (а.с.21, 25, 33). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 06.12.2000 року, позивач [PERSON] , [INFO] , народився в с. Нижній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.3) та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з реєстру територіальної громади від 12.03.2024 року (зворот а.с.4). В свою чергу, згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 09.11.2011 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , народилася та зареєстрована в с. Середній Березів, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 01.10.2011рокусторони перебували у шлюбі з01 жовтня 2011 року зареєстрованому Нижньоберезівській сільській раді Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис №3(а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.07.2012 року у сторін [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с.8), який фактично проживає без реєстрації у житловому будинку батька [PERSON] , що підтверджується копією акту про проживання особи без реєстрації за №15 від 12.03.2024 року (а.с.9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (матір`ю) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами\~ч.2\~ст.182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначення розміру\~аліментів у\~частці від\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька дитини\~передбачено нормами\~статті 183\~Сімейного кодексу\~України. Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , який є малолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Неповнолітня дитина проживає разом зі своїм батьком, позивачем [PERSON] та перебуває на його повному утриманні. Водночас, мати дитини, відповідач у справі [PERSON] матеріальну допомогу дитині не надає, її вихованням не займається, тим самим ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку - утримання дитини. В судове засідання відповідач не з`явилась, свою позицію щодо заявлених позовних вимог не висловила, і будь-яких доказів на заперечення вказаних у позовній заяві обставин, до суду не подала. Суд зазначає,\~що обов`язок\~щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття, право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до\~вимог ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти\~на дитину\~присуджуються за\~рішенням суду\~від дня\~пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернувсь із позовом до суду з 09 квітня 2024 року. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1211,20 грн.). Окрім того,\~відповідно до\~вимог ч.2\~ст.141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем долучено Договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах укладений між адвокатом Атаманюком В.М. та позивачем [PERSON] від 13.03.2024 року (а.с.13), ордер (а.с.14), квитанція серії ААІ №473475 від 28.03.2024 року про отримання адвокатом 7000 грн. за надання позивачу юридичних послуг згідно договору від 13.03.2024 року (а.с.15). Таким чином, з огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 7000 грн. за надання професійної правничої допомоги. На підставі ст.ст.84, 180-182, 190, 191 СК України, ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved