Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У вказаній справі 01 жовтня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області ухвалив рішення про задоволення позову. Визнав незаконним та скасував наказ директора Зачернецької гімназії № 8 к-тм від 26 червня 2024 року «Про оголошення догани вчителю [PERSON] ". Стягнув із Зачернецької гімназії в користь [PERSON] 968,96 гривень судового збору. Згідно із положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України представник позивача [PERSON] адвокат Климович Т.Д. подала заяву про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень та витрат на здійснені поштові відправлення. Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року розгляд заяви визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання заперечень на заяву. Зазначену ухвалу суду відповідач отримав 29 жовтня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а примірник заяви від позивача 15 жовтня 2024 року, що підтверджується інформацією з інтернет сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек номером. Правом на подання заперечень відповідач не скористався. Вирішуючи заяву представника позивача суд ураховує наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Підсумовуючи вище наведені законодавчі приписи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надала: договір про надання правової допомоги № 089/24 від 09 липня 2024 року, додаток № 1 до цього договору, ордер серії АС № 1101723, акт прийому-передачі виконаних робіт від 29 липня 2024 року, квитанцію від 29 липня 2024 року. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи стверджено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Климович Т.Д. У договорі про надання правової допомоги визначено, що оплата видів правової допомоги здійснюється на умовах і в порядку, що визначені згідно Закону, Договору та додатків. У додатку № 1 до договору про надання правової допомоги визначенні конкретні види правих послуг та їх фіксовану вартість, а саме: консультація зі спірного питання 500 грн, вивчення та аналіз документів 1500 грн, складання цивільного позову 3000 грн. В акті прийому передачі виконаних робіт наведений аналогічний перелік послуг і їх вартість, що й в додатку № 1 до договору про надання правової допомоги. Акт підписаний позивачем [PERSON] та адвокатом Климович Т.Д., тим самим підтверджено реальність надання правових послуг. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Аналізуючи вищенаведені\~адвокатські послуги\~на предмет\~їх дійсності,\~необхідності,\~розумності їх\~розміру,\~з урахуванням\~складності справи,\~суд вважає,\~що надані\~адвокатом Климович\~Т.Д.\~у цій\~справі правові\~послуги та\~їх вартість\~відповідають цим\~критеріям,\~є реальними\~і необхідними, є співмірними зі складністю справи, у тому числі зважаючи на характер спору, який є трудовим і має важливе значення для позивача, який працює вчителем математики та інформатики. У питанні розподілу витрат на професійну правничу допомогу Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц виснувала правовий висновок про те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Відповідач у цій справі заперечень на заяву представника позивача не подав, клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з мотивів їх неспівмірності не заявляв, хоча відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~ \~ \~ \~Отже, з огляду на підтвердження належними доказами витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, які суд вважає реальними, неминучими і такими, що відповідають критерію розумності їх розміру та співмірності зі складністю справи, та за відсутності клопотань відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд не вбачає достатніх, обґрунтованих і передбачених законом підстав для зменшення таких витрат. \~ \~ \~ \~Крім цього, з матеріалів справи встановлено, що позов та заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивача подала через систему «Електронний суд», у зв`язку із чим для відправлення відповідних примірників відповідачу сплачено вартість поштових відправлень в загальній сумі 125 грн, а саме: на відправлення відповідачу позову 45 грн, на відправлення заяви про ухвалення додаткового рішення 80 грн. З урахуванням положень ч.1 ст.177 ЦПК України ці витрати відносяться до витрат, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України), тому на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved