Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

03.01.2024 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання депозитного договору та стягнення депозитних коштів. В позові посилається на те, що 05 січня 2011 року між [PERSON] та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір про заощадження № SAMDN25000713589864, за умовами якого Банк прийняв у позивача грошові кошти в сумі 40000 (сорок тисяч) EUR (євро) на термін 12 місяців, з процентною ставкою по вкладу 8% річних. В подальшому зазначений депозитний Договір автоматично пролонговувався на такий же термін, на аналогічних умовах, оскільки [PERSON] не заявляла Банку про відмову від продовження строку, про його розірвання чи припинення, не знімала суму депозитного вкладу, тощо. В АТ КБ «ПриватБанк» у позивачки була відкрита тільки одна банківська карточка, якою вона не користувалась в банкоматах. Відсотки по депозиту [PERSON] отримувала тільки по паспорту у відділенні ПриватБанку на касі відділення. Застосунок «Приват24» на телефон не встановлювала, так як у неї не було необхідності ним користуватись. Востаннє позивачка знімала відсотки по депозиту приблизно у вересні 2021 року. З початку війни, [PERSON] виїхала за кордон і до ПриватБанку протягом 2022 року не зверталась жодного разу. Станом на день звернення до суду, на її депозитному банківському рахунку повинен був бути позитивний баланс в розмірі 40000,00 (сорок тисяч) EUR (євро), а також нараховані відсотки. 17 березня 2023 року позивач повернулась із- за кордону в Україну та 28 березня 2023 року звернулась в касу відділення Приватбанку про виплату їй відсотків по депозиту та повернення депозитного вкладу, однак їй повідомили, що на її рахунку кошти відсутні. Працівники банку зробили виписку про рух коштів протягом року, з якої вбачалось, що хтось отримав доступ до банківського рахунку. Разом з цим, працівник Приватбанку в цей день, вилучив у позивачки її банківську картку, мотивуючи тим, що її строк дії уже закінчився та взамін видав нову карточку. На наступний день [PERSON] звернулась до поліції із заявою про вчинення невідомими особами відносно неї шахрайства, а саме про зняття в 2022 році невідомими особами з її депозитного рахунку в ПриватБанку грошових коштів. Чернівецьким районним відділом поліції Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області порушено кримінальне провадження №12023262020001204 від 30 березня 2023 року за ч.3 ст.190 КК України. На момент звернення до суду триває досудове розслідування, що підтверджується відповіддю Слідчого відділу ЧРУП ГУ НП в Чернівецькій області №9790 від 21 серпня 2023 року та Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 березня 2023 року. Станом на 01 грудня 2023 року досудове слідство триває. Винних осіб не встановлено. Позивачка [PERSON] тричі зверталась із заявами до АТ КБ «ПриватБанк» про проведення службового розслідування та про повернення їй, її депозитних коштів. Та отримала дві аналогічні відповіді від 04 квітня 2023 року №20.1.0.0.0/7-230329/7975 (на 554-ВБ від 29 березня 2023) та №№20.1.0.0.0/7-230403/6137, в яких відповідач повідомив, що Банк не може повернути грошові кошти, оскільки заявка на дострокове розірвання депозиту була подана в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24, вхід здійснений під її авторизацією, логін і пароль не змінювався, грошові кошти були перераховані на карткові рахунки та зняті в банкоматі, тощо. ПриватБанк порадив звернутись до правоохоронних органів та вказав, що максимально буде сприяти щонайскорішому розгляду справи, тощо. Щодо незаконних транзакцій то 16 вересня 2022 року з депозитного рахунку [PERSON] на її картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) (як видавалась для зарахування процентів по депозиту) перераховано суму депозиту в розмірі 40005,45 EUR. 04 жовтня 2022 року в ПриватБанку на ім?я [PERSON] відкрито картки № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та № [NUMBER] ( [NUMBER] ), які в подальшому невідома особа (особи) використала для перекидання депозитних грошових коштів та зняття їх в банкоматах в місті Дніпро. В період часу з 04 жовтня 2022 року по 06 листопада 2022 року з картки № [NUMBER] на новостворену картку № [NUMBER] різними транзакціями (в основному від 1000 (однієї тисячі) до 2000 ( двох тисяч) євро ) перераховано кошти на загальну суму 1 127 937,84 гривні. Трансакції в зазначений період проводились в основному 1 (один) раз в день, і відразу з даної новоствореної карточки № [NUMBER] знімалися готівкою невеликими частинами по 4 (чотири), 8 (вісім) або 20 (двадцять) тисяч гривень в банкоматах міста Дніпра. 06 листопада 2022 року з картки № [NUMBER] на картку № [NUMBER] перераховано 111000 (сто одинадцять тисяч) гривень. В цей же день, 06 листопада 2022 року в ПриватБанку на ім?я [PERSON] відкрито ще одну нову картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ). В період часу з 10 листопада 2022 року по 18 листопада 2022 року на дану новостворену картку № [NUMBER] з картки № [NUMBER] перераховано кошти на загальну суму 110500 гривень (сто десять тисяч п?ятсот гривень); а картки № [NUMBER] перераховано кошти на загальну суму 327366,36 гривень. Зазначені грошові кошти з картки № [NUMBER] знято готівкою невеликими частинами по 4 (чотири), 8 (вісім) або 20 (двадцять) тисяч гривень в банкоматах міста Дніпра. Таким чином, невідомі особи, які мали доступ до банківської таємниці ПриватБанку незаконно перерахували депозитний вклад [PERSON] в розмірі 40000 (сорок тисяч) євро на картки та в подальшому зняли готівкою в банкоматах. Позивачка вказує, що всі вищезазначені дії (трансакції) зі своїми депозитними коштами не вчиняла, та не надавала ПриватБанку розпорядження на перерахування чи списання її депозитного вкладу в розмірі 40000 (сорок тисяч) євро на її картку. [PERSON] не користувалась своєю карткою № [NUMBER] на яку нараховували проценти по депозиту; не відкривала картки (інтернет карточки) № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] чи будь-які інші картки чи банківські рахунки; не підтверджувала жодних транзакцій через свій телефон чи в інтернеті, не передавала картки, піни, постійний пароль, одноразові паролі чи будь-яку іншу контрольну інформацію третім особам, та не здійснювала переказів, не знімала готівку в банкоматах у місті Дніпрі. Зазначає, що у неї ніколи не було і вона не користувалась застосунком Приват 24, так як у неї не було для цього потреби. Оскільки згідно з домовленістю по Договору виплата депозиту та відсотків проводились виключно у касі Банку по пред`явленню паспорта. В період часу з 01 вересня 2022 року по 17 березня 2023 року [PERSON] перебувала за кордоном (за межами України), що підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-19714/18/23- Вих від 28.04.2023 року. Також зазначає, що перебуваючи за кордоном [PERSON] взагалі не користувалась своїм номером телефону, він весь час у неї не працював. Таким чином, позивачка [PERSON] не робила всі вищезазначені операції, їх не замовляла, не підтверджувала та не ідентифікувала себе ні особисто, а ні в електронному вигляді. Відповідно до пункту 5 Договору про заощадження №SAMDN25000713589864 від 05 січня 2011 року укладеного між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк», операції по вкладу клієнта проводяться по пред`явленню паспорта, цього договору, документа про внесення коштів в Банк і електронної ощадної книжки. Позивач стверджує, що відповідач не відновлює її порушені права, не повертає викрадені кошти, а відтак права позивача, як споживача банківських послуг підлягають захисту в судовому порядку. Посилаючись на наведене та норми законодавства, позивачка наполягає на тому, що відповідачем не наведено доказів на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації яка дає змогу ініціювати платіжні операції за депозитним договором, відтак відмова банку у поверненні коштів є неправомірною. У зв`язку із чим просить розірвати Договір про заощадження № SAMDN25000713589864 від 05 січня 2011 року, укладений між [PERSON] та акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь [PERSON] стягнути суму депозитного вкладу в розмірі 40000 (сорок тисяч) EUR (євро). Ухвалою суду від 04 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні. 22.02.2024 року представник відповідача надіслала відзив на позов, в якому вказує на те, що в 2011р. позивач звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг та уклала депозитний договір № SAMDN25000713589864, розмір депозиту 40 000 євро, терміном на 12 місяців під 8% річних, дія договору пролонговувалася неодноразово. Зазначає, що заявка на дострокове розірвання депозиту позивача була подана в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 (далі - Приват24). Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією позивача. Пристрій використано звичний: [NUMBER] . Грошові кошти були переказані на карткові рахунки та зняті в банкоматі. Для того, щоб зняти грошові кошти був правильно введений ПІН-код картки. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації позивача. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, які діяли на момент виникнення спірних транзакцій, визначено, що клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку; в разі підозри доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів; у разі виникнення ризику несанкціонованого використання Фінансового номера телефону Клієнт негайно зобов`язаний виконати одну з таких дій: - звернутися до відділення Банку, в чат-онлайн або за телефоном: 3700 (безкоштовно по Україні), [NUMBER] , 098) 9000002 (для VIP-клієнтів), [NUMBER] (для дзвінків із-за кордону);Банк при зверненні Клієнта приймає рішення про постановку Картки до Стоплиста; Клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІН у/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням Платіжного інструменту; Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Платіжній картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Платіжної картки в Стоп-лист Платіжною системою. Стверджує, що [PERSON] були порушені вищевказані пункти Умов і Правил надання банківських послуг зазначені вище, які містяться на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua " . За змістом п.6 розділу VI Положення № 705 та п.14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків віл здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. В архівах банку не виявлено звернень [PERSON] з дорученням про постанову карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, або з вимогою про блокування картки до моменту зняття коштів. Таким чином, до повідомлення банку про постановку карти в СТОП-ЛИСТ платіжної системи, способом обумовленим договором, відповідальність за ініційовані операції, несе держатель карти, тобто Позивач. Вказує, що позивачем не доведено, що кошти переведені без її волевиявлення, не за її власним розпорядженням, тому саме позивач повиненнна нести відповідальність за здійснення платіжних операпій,оскільки банком доведено, що позивач власними діями спричинила платежі за рахунками, які не визнає. Щодо розірвання договору, то Позивач в позовній заяві жодним чином не зазначає які саме умови договору банком було порушено, та за якими критеріями таке порушення можна визнати істотним. Всі зазначені позивачем обставини справи щодо здійснення шахрайських операцій здійснені за сприяння самої [PERSON] , яка зволікала із повідомленням банку про блокування її фінансового номеру телефону з невідомих їй і оператору причин. Просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні позовній заяві. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] та [PERSON] заперечували щодо задоволення позовних вимог. Вказували, що відповідачем була проведена службова перевірка, за результатами якої встановлено, що заявка на дострокове розірвання депозиту позивача була подана в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 (далі - Приват24). Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією позивача із використанням фінансового номеру [NUMBER] . Грошові кошти були переказані на карткові рахунки та зняті в банкоматі. Для того, щоб зняти грошові кошти був правильно введений ПІН-код картки. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків . Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Встановлено, що 05 січня 2011 року між [PERSON] та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір про заощадження № SAMDN25000713589864, за умовами якого Банк прийняв у позивача грошові кошти в сумі 40000 (сорок тисяч) EUR (євро) на термін 12 місяців, з процентною ставкою по вкладу 8% річних.(а.с. 13, 139) Дія вищезазначеного депозитного Договору автоматично продовжувалася на такий же термін, на аналогічних умовах, що підтверджується додатковими угодами (а.с.14-15). 30.03.2023 року , за заявою [PERSON] зареєстроване кримінальне провадження № 12023262020001204 про те, що з депозитного рахунку [PERSON] в ПриватБанк №26356608329498, протягом 2022 року при невідомих обставинах були зняті кошти. 17.03.2023 року [PERSON] виявила відсутність коштів. Внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення , за попередньою кваліфікацією ст..190 ч.3 КК України , що встановлено з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023262020001204 (а.с.16). З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-19714/18/23- Вих від 28.04.2023 року судом встановлено [PERSON] перебувала за кордоном в період часу з 01 вересня 2022 року по 17 березня 2023 року. (а.с. 18) Відповіддю від 04.04.2023 року № 20.1.0.0.0/7-230403/6137 та № 20.1.0.0.0/7-230329/7975 АТ КБ «ПриватБанк» інформує [PERSON] , що не може повернути кошти у зв`язку із тим, що заявка на дострокове розірвання депозиту була подана в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24. Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією позивача із використанням фінансового номеру [NUMBER] . Грошові кошти були переказані на карткові рахунки та зняті в банкоматі. Для того, щоб зняти грошові кошти був правильно введений ПІН-код картки.(а.с.19-20) З виписки наданої АТ КБ «Приват Банк» від 28.03.2023 року по картці № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] і додаткових рахунках договору №SAMDN25000713589864, виданих на ім`я [PERSON] , встановлено, що за період з 01.08.2022 по 28.03.2023 року відбувалися транзакції зі списання коштів на суму 40073,16 Євро та надходження на суму 40005,99 євро. (а.с.22-24) З виписки наданої АТ КБ «Приват Банк» від 28.03.2023 року встановлено, що з картки № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] за період з 01.08.2022 по 28.03.2023 року відбувалися транзакції з списання коштів на суму 1127612,00 грн. та надходження на суму 1127937,84 грн. (а.с.25-33) З виписки наданої АТ КБ «Приват Банк» від 28.03.2023 року встановлено, що з картки № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] і додаткових рахунках договору №SAMDWFC0007081610 , виданих на ім`я [PERSON] за період з 01.08.2022 по 28.03.2023 року відбувалися транзакції з списання коштів на суму 110500 грн. та надходження на суму 111000 грн. (а.с.34) З виписки наданої АТ КБ «Приват Банк» від 28.03.2023 року встановлено, що з картки № [NUMBER] , IBAN [NUMBER] і додаткових рахунках договору №SAMDNWFC00080865304 , виданих на ім`я [PERSON] за період з 01.08.2022 по 28.03.2023 року відбувалися транзакції з списання коштів на суму 437330 грн. та надходження на суму 437866,36 грн. (а.с.35-38). Із Анкети-Заяви від 30.08.2021 р. судом встановлено між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.93-95). З деталізованої виписки наданої АТ КБ «Приват Банк» від 10.04.2024 року встановлено, що за період з 05 січня 2011 року по 26 березня 2024 року по Договору про заощадження №SAMDN25000713589864 від 05 січня 2011 рок, відбувалися транзакції з списання коштів на суму 424569,72 Євро та надходження на суму 424569,72 євро. (а.с.113-133) Із відповіді ПрАТ «ВФ Україна» № б.н. від 25.03.24 року встановлено, що абоненту за номером [NUMBER] у період з 01.08.2022 року по 30.11.2022 року перевипуск SIM- карток не зафіксовано (а.с.136). Відповідно до пункту 1.1.2.1.10. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила) для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку. На підставі звернення Клієнта про зазначений факт Банк знімає з номера телефону Клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт Клієнта в Системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками Клієнта. Пунктом 2.1.4.11.2. Умов та правил передбачено, що для призупинення або попередження будь-яких незаконних або не узгоджених із Банком дій з Карткою Клієнт доручає Банку в будь-який час і без укладення будь-яких додаткових угод: - Призупинити або припинити дію Картки або - Відмовити в її продовженні, заміні або видачі нової Картки або - Надати доручення будь-якому учаснику Міжнародних платіжних систем вилучити Картку, в разі, якщо: - Клієнт більше одного разу звертається в Банк і заявляє про втрату/крадіжку Картки і при цьому по даній Картці до моменту її фактичного блокування в системі авторизації Банку та постановки в Стоп-лист здійснювалися операції, від яких пізніше Клієнт пізніше відмовився, або - Клієнт більше одного разу допустив прострочення погашення Мінімального обов`язкового платежу. Згідно пунктц 2.1.4.11.3. Умов та правил при підозрі на шахрайство по відношенню до Клієнта Банк має право без попереднього узгодження з Клієнтом змінити ПІН по Картці Клієнта, надіславши новий ПІН через смс-повідомлення на Фінансовий номер телефона Клієнта. Згідно пунктів 2.1.4.4.2. Умов та правил Клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням Банк приймає рішення щодо можливості використання Картки в мережі Інтернет. Банк має право відмовити у використанні Картки в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій. Відповідно до п. 2.1.4.10.4. суми коштів по операціях, які оскаржуються Клієнтом, повертаються на поточний рахунок Клієнта після повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком, який представив операцію до оплати, відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд суду і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до частин 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 13.05.2015 року в справі № 6-71цс15. Також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 року у справі №699/16-ц (провадження №61-16504св18) та від 05.12.2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18) зроблено висновок, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15 та в постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у справі №489/1649/17. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями частини другої статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Із роздрукованої довідки про рух коштів позивача встановлено, що 16.09.2022 року із депозитного рахунку № [NUMBER] , відбулася транзакція на картковий рахунок [NUMBER] по перерахунку коштів в сумі 40005,45 євро, в подальшому із карткового рахунку [NUMBER] в період із 16.09.2022 року по 18.11.2022 року відбувалися транзакції по перерахунку коштів на карткові рахунки [NUMBER] та [NUMBER] в загальній сумі 40073,15 євро; в подальшому із карткового рахунку [NUMBER] кошти у сумі 1127612,00 грн. за період з 04.10.2022 року по 02.11.2022 року були зняті у банкоматах м. Дніпро та 06.11.2022 року із карткового рахунку [NUMBER] кошти в сумі 111000.00 грн. були перераховані на картковий рахунок [NUMBER] ; кошти із карткового рахунку [NUMBER] в сумі 110500.00 грн. 10.11.2022 та 18.11.2022 року були перераховані на картковий рахунок [NUMBER] ; в подальшому із карткового рахунку [NUMBER] кошти у сумі 437330,00 грн. за період з 10.11.2022 року по 25.11.2022 року були зняті у банкоматах м. Дніпро (а.с.113, 22 -23; 25-32; 34; 35-38). Надані відповідачем матеріали доводять факт списання коштів з рахунку позивача та жодним чином не підтверджують, те, що реєстрації в Internet Banking Приват24, відкриття карток № [NUMBER] ( [NUMBER] ), № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та № [NUMBER] ( [NUMBER] ) переказ коштів із депозитного рахунку на карткові рахунки та в подальшому зняття готівкових коштів в банкоматах в місті Дніпро здійснювалися позивачем, або ж те, що остання допустила розголошення конфіденційних даних картки. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що заявка на дострокове розірвання депозиту позивача була подана в системі дистанційного обслуговування клієнтів [PERSON] , та що вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією позивача із використанням фінансового номеру [NUMBER] і грошові кошти були переказані на карткові рахунки та зняті в банкоматі, а для того, щоб зняти грошові кошти був правильно введений ПІН-код картки та саме позивачка порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Відповідачем АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції з депозитним рахунком та платіжними картками. Вказане свідчить про відсутність вини позивача, а тому відмова банку у поверненні коштів є неправомірною. Відтак, позовні вимоги щодо повернення суми депозитного вкладу № SAMDN25000713589864 від 05 січня 2011 року в розмірі 40000 (сорок тисяч) EUR (євро) є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо вимоги [PERSON] про розірвання договору про заощадження, слід зазначити наступне: Згідно положень ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунку розривається за заявою клєнта у будь - який час. В матеріалах справи ( а.с.96) міститься заява [PERSON] від 13.09.2022 року про закриття вкладу «Стандарт» №SAMDN25000713589864 від 05 січня 2011 р. на суму 40 000 євро та перерахування їх на карту 5168745609842908 у валюті євро. Як було з"ясовано в судовому засіданні, [PERSON] дану заяву заперечує, вказуючи , що таких заяв не подавала та не підписувала. Відтак, суд не приймає до уваги твердження Відповідача про те, що спірний договір є розірваним з 13.09.2022 р., оскільки відповідачем не надано суду належного доказу про відповідні звернення [PERSON] до Банку з даного приводу. Надана відповідачем заява ( а.с.96) є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не містить підпису [PERSON] , не відповідає вимогам встановленим для її оформлення, а також Правилам зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженим Постановою Правління НБУ № 267 від 14 липня 2006 р., відповідно до яких запит фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Підпис клієнта має бути засвідчений підписом керівника банку або нотаріально. Статтею 651 ЦК України «Підстави для зміни або розірвання договору» передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У даній справі істотним порушенням є порушення умов та правил банківського вкладу а саме перерахування депозитних коштів здійсненно банком без розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку, без пред`явлення паспорту, договору про заощадження, документу про внесення коштів в Банк і електронної ощадної книжки. Таким чином вимога Позивача про розірвання договору є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивач [PERSON] судовий збір при звернення до суду з даним позовом не сплачувала, з підстав наданого їй права Законом України «Про захист прав споживачів», то відповідно до ст. 141 ЦПК України , з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір за одну позовну вимогу майнового характеру в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи те, що ціна позову 40000 євро (курс євро станом на 03.01.2024 року - 41,72 грн) 40000*41,72=1668800 грн.), то судовий збір який підлягає стягненню за вимогу майнового характеру становить 15140,00 грн. та за одну вимогу ( про розірвання договору) немайнового характеру становить 1121,20 грн. , отже загальний розмір судового збору, що підлягає стягненню на рахунок держави становить 16351,20 грн. На підставі наведеного.

Outcome: approved