Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

У жовтні\~ 2024\~ року\~ позивач\~ звернувся\~ до\~суду \~з вище\~вказаним \~позовом \~ в\~обґрунтування якого\~ посилався\~на те,\~що \~21.10.2016\~ року\~ між\~ ним\~ та\~ \~відповідачкою \~ зареєстровано шлюб під час якого у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з тим спільне сімейне життя у них не склалось. Вказував на те, що вони перестали розуміти один одного, не могли дійти згоди щодо вирішення звичайних побутових питань, а тому вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, їх шлюб має формальний характер, сімейне життя між ними фактично припинено. Різного роду конфліктні ситуації через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння призвели до взаємного відчуження та втрати почуття поваги і довіри, без чого сімейне життя неможливе. Також,\~зазначав,\~що відповідачка\~пішла від\~ нього\~та дітей\~і \~почала проживати\~ окремо,\~а він\~самостійно виховує\~та утримує\~своїх малолітніх\~дітей -\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та забезпечує\~всі їх\~потреби,\~зокрема харчування,\~лікування,\~одяг,\~навчання,\~розвиток,\~відпочинок,\~у повному\~обсязі,\~створює всі\~необхідні умови\~для проживання\~та нормального\~розвитку дітей,\~задовольняю гармонійний\~розвиток їх\~особистості в\~атмосфері любові\~і моральної\~та матеріальної\~забезпеченості,\~ постійно\~відвідує батьківські\~збори,\~ підтримує\~постійний зв`язок\~з вихователями,\~ \~забезпечує всім\~необхідним приладдям,\~приводить \~та забирає\~з садочку,\~який відвідують\~ \~діти,\~ \~ займається питанням здоров`я своїх дітей, супроводжує їх до лікаря, забезпечує регулярний огляд у лікарів для здійснення планових обстежень та лікування. Звертав увагу, що він проживає разом із дітьми у будинку, який знаходиться у приватній власності його батьків, до кримінальної відповідальності не притягався. Вказував на те, що мати не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, що вбачається із нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 01 жовтня 2024 року, проте остання відмовилась звернутись до суду із з спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу та укласти нотаріально посвідчений договір щодо участі батьків у виховані дітей. Наведені вище обставини зумовили звернення до суду з даним позовом в якому позивач просив: розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Виконавчим комітетом Костинецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис №10; встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання дітей за місцем проживання батька. В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи без й її участі та просила позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В рамках судового розгляду даного спору судом залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Сторожинецької міської ради та витребувано письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] за місцем проживання батька - [PERSON] . Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.10.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Костинецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №10 (а/с 5). Під час вказаного шлюбу у сторін народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а/с 11,12). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачкою, суд вважає, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач не заявила про своє бажання змінити прізвище на дошлюбне. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до наданих позивачем доказів судом встановлено, що позивач разом з дітьми зареєстровані проживають за адресою [ADDRESS] , натомість відповідач проживає окремо та орендує квартиру за адресою [ADDRESS] (а/с 13,14). Згідно з копіями характеристики № 17 від 27 вересня 2024 року та №18 від 27 вересня 2024 року, які видані Верхньостанівецьким закладом дошкільної освіти Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області на дітей [PERSON] та [PERSON] , саме позивач дбає про розвиток дітей, займається їх вихованням, постійно відвідує батьківські збори, підтримує постійний зв`язок з вихователями, цікавиться успіхами дітей та результатами їх виховання, забезпечує всім необхідним, приводить та забирає їх з дитячого садочку (а/с 20, 21). Також, згідно довідки сімейного лікаря Брусницької амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 28 вересня 2024 року саме позивач супроводжує дітей до лікаря, забезпечує регулярний огляд у вузьких спеціалістів (а/с 22). Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтверджують факт самостійного виховання [PERSON] його малолітніх дітей. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 01 жовтня 2024 року, остання підтверджує, що не приймає участі у вихованні та утриманні своїх дітей (а/с 30). Крім того, ст. 3, ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Судом встановлено, що діти залишаються проживати разом з батьком та ним створені всі умови для них, він доглядає та піклується про своїх дітей, самостійно їх виховує, без участі матері. Згідно змісту позовної заяви на даний час позивач потребує юридичного визнання факту перебування на утриманні батька дитини, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved