Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 66635,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений кредитний договір №3342526, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти, на погоджений договором строк та зобов`язався їх повернути і сплати проценти за користування позикою. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 52576 грн., яка складається з наступного: 8000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 44576 грн. заборгованість за відсотками.\~ 30.12.2022 між ТОВ «ФК\~ «АВІРА ГРУП» та відповідачем був укладений кредитний договір №76132, відповідно до умов якого останній отримав кредит на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплати проценти за користування кредитом. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 10950 грн., яка складається з наступного: 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7950 грн. заборгованість за відсотками. 27.12.2022 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем був укладений кредитний договір №01834-12/2022, відповідно до умов якого останній отримав кредит на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплати проценти. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 3109,40 грн., яка складається з наступного: 1000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2109,40 грн. заборгованість за відсотками. У подальшому, через укладання договорів факторингу, до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло права вимоги до відповідача за вищезазначеними кредитними договорами у загальному розмірі 66635,40 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості як на користь попередніх кредиторів, так і на користь нового кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України, у позовній заяві не заперечував проти розгляду\~ справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Так, з матеріалів справи вбачається, що 22.12.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №3342526 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.п.1.1. Договору, укладення зазначеного кредитного договору здійснене Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечений клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснена при вході в Особистий кабінет, шляхом перевірки ТОВ «Лінеура Україна» правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний ним при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля для входу до Особистого кабінету. Відповідно до п.п.1.2-1.6. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів 1,99% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 29653,85%, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору становить 65312,00 грн. Договір споживчого кредиту підписаний обома сторонами договору. Відповідач [PERSON] підписав договір електронним підписом Т917 22.12.2022 19:59:34 (а.с.10-22). 19.10.2023 ТОВ «Лінеура Україна» відступило позивачу своє право грошової вимоги за кредитним договором на підставі Договору факторингу №19102023 від 19.10.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло Право Вимоги, до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі й до боржника [PERSON] відповідно до Витягу з реєстру боржників від 19.10.2023, який станом на 19.10.2023 мав непогашену заборгованість за договором\~ №3342526 у розмірі 52576грн. (а.с.23-27). Станом на 31.03.2024 відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, має заборгованість у розмірі 52576 грн., яка складається з наступного: 8000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 44576 грн. заборгованість за відсотками (а.с.28). Крім того, 30.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №76132. Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 (три тисячі) гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 1.2 укладеного Договору, Кредит надається строком на 14 днів, тобто до 12.01.2023. Строк дії договору 14 днів, але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами. Згідно п.1.3 укладеного Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 1825 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (п. 1.4 Договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору (пункт 2.1 Договору). У п.3.3 сторони погодили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом)до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення (а.с.34-37). 05.01.2024 ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило позивачу своє право грошової вимоги за кредитним договором на підставі Договору факторингу №05012024 від 05.01.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло Право Вимоги, до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі й до боржника [PERSON] відповідно до Витягу з реєстру боржників від 05.01.2024, який станом на 05.01.2024 мав непогашену заборгованість за договором Договір № 76132 у розмірі 10950грн. (а.с.38-41). Станом на 31.03.2024 відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, має заборгованість у розмірі 10950 грн., яка складається з наступного: 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7950 грн. заборгованість за відсотками (а.с.42). До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Судом установлено, що [PERSON] уклав кредитний договір з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та з ТОВ «ФК «Авіра Груп» в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач ознайомився і погодився з умовами договорів №78291557 від 03.04.2023, укладеним з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та №81628 від 14.04.2023, укладеним з ТОВ «ФК «Авіра Груп», тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Як вбачається з матеріалів справи, Договори позики №78291557 від 03.04.2023 та №81628 від 14.04.2023 містять основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суми позики, дату їх видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання позики. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення [PERSON] вищезазначених кредитних договорів із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після закінчення строку позики [PERSON] не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Матеріали справи містять належні докази переходу права вимоги за кредитними договорами №78291557 від 03.04.2023, укладеним з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та №81628 від 14.04.2023, укладеним з ТОВ «ФК «Авіра Груп» на підставі договорів факторингу. Оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за вищезазначеними договорами, а відповідач [PERSON] \~ прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, проте відповідач в порушення умов Договору позики не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами №78291557 від 03.04.2023, укладеним з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та №81628 від 14.04.2023, укладеним з ТОВ «ФК «Авіра Груп». Проте, з наданими позивачем розрахунками суд не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою - третьою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contraproferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Отже з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договором позики, укладеним відповідачем з ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» №76132\~ від 30.12.2022, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 14 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитоми, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки в розмірі 5%. Тому, за підрахунками суду, відсотки за вказаним договором становлять 2100 грн. (3000 грн. х 5%\~ х 14). Враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача проценти в сумі 7950 грн. за період, який виходить за межі строку кредитування, то суд дійшов висновку, що за кредитним договором укладеним відповідачем з ТОВ «Фінансова компанія «Авіра Груп» №76132\~ від 30.12.2022, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в розмірі 2100 грн., тобто у межах погодженого сторонами строку кредитування. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем витяги з реєстру боржників до договорів факторингу не можуть вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаних кредитних договорів, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: -\~ за кредитним договором №3342526 від 22.12.2022 , укладеним з ТОВ «Лінеура Україна»\~ в розмірі 52576 грн. з яких: 8000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 44576 грн. заборгованість за відсотками; - за Кредитним договором №76132\~ від 30.12.2022, укладеним з ТОВ «ФК «Авіра Груп» в розмірі 5100 грн. з яких: 3000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2100 грн. заборгованість за відсотками. При вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.12.2022 №01834-12/2022, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит», суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків. 27.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №01834-12/2022. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п. 2.4 п.2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом)до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.8 п.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту , які розміщені на сайтах товариства https://avans.credit/. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін та іншу інформацію, необхідну для укладення договору (а.с.46-48). 01.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм» (код ЄДРПОУ 42201361) укладено Договір факторингу №12062023, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Інвеструм» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Інвеструм» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.49-51). 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» (код ЄДРПОУ 42201361) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27122023-1, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвеструм Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інвеструм Груп» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.52-54). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3109,40грн., з яких: 1000грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2109,40 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.55). Проте, копію реєстру боржників за договором факторингу №01062023, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм», або виписку з нього, позивач суду не надав. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що ТОВ «ФК «Інвеструм» набуло право вимоги за кредитним договором від 27.12.2022 №01834-12/2022, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» та мало право його відчужити на користь позивача. Отже, позивачем не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги за кредитними договором від 27.12.2022 №01834-12/2022, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит». Частинами першою - третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись з позовом до суду, позивач у позові виклав обставини, якими обґрунтовував заявлені вимоги та зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, як і не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовом із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування, просив розглянути справу без їхньої участі, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 27.12.2022 №01834-12/2022, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит». Згідно платіжного доручення при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі\~ 3028 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 66635,40 грн., з яких задоволено вимоги на суму 57676 грн., тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2631,54 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial