Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

В червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 46000,00 грн. за кредитним договором та витрат понесених на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначив, що 26.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1278-1906. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А2134, для підписання Кредитного договору №1278-1906 від 26.09.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту - 9200,00 грн.; - строк кредитування - 300 днів; - заявлений строк - 30 днів; - знижена % ставка -\~2,50 % в день; - стандартна % ставка - 3,00 % в день. Станом на 26.04.2024 року, загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 62468 (шістдесят дві тисячі чотириста шістдесят вісім) грн. 00 коп., що складається з: - прострочена заборгованість за кредитом -9200,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 53268,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у наданій суму письмовій заяві позовні вимоги визнав частково у частині тіла кредиту у розмірі 9200 грн. 00 коп. Просить розглянути справу без його участі. Суд, взявши до уваги позицію представника позивача, відповідача дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2023 року між сторонами по справі укладено договір про відкриття кредитної ліні № 1278-1906 за яким кредитодавець зобов`язується відкрити позичальнику кредитну лінію на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Розмір кредитного ліміту складає 9200,00 гривень; базовий період користування кредитом складає 30 календарних днів з дня надання кредиту протягом якого застосовується пільгова процентна ставка в розмірі 2,50%; строк кредитування, тобто строк на який надається кредит становить 300 календарних днів (до 21.07.2024 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування; Реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 279355,00%; Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 92 000,00 гривень (арк.с. 13-19). Позивач наполягає на тому, що [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, внаслідок чого, за розрахунком банку, станом на 13.06.2023 року виникла заборгованість у розмірі 62468,00 грн., з яких: - прострочена заборгованість а кредитом 9200,00 грн.; - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 53268,00 грн. (арк.с. 31-32); При цьому, станом на момент розгляду справи, даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитом, матеріали справи не містять. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Пунктом 1 частини другої\~статті 11 Цивільного кодексу України\~передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Згідно з положеннями\~статті 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Укр Кредит Фінанс»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються кредитором, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.ст.11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, ч. 4 ст. 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень п. 5 ч. 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту. Частинами 5 та 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відтак, кредитний договір укладений між сторонами за своєю структурою налічує 11 розділів, викладених, у друкованому форматі, на 10 сторінках формату А4. На першому аркуші у розділі 2 «Предмет договору», розташованому одразу після найменування сторін та р. 1 «Визначення термінів» у форматі таблиці жирним шрифтом значаться наступні умови кредитування: - дата видачі кредиту 26.09.2023 року; - останній календарний день першого базового періоду 25.10.2023 року; - сума кредиту 9 200,00 грн.; - нараховані проценти 2760,00 грн.; - разом до сплати 11960,00 грн. (арк.с. 13). Як зазначив у позові представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначені вище положення діють лише у випадку повного погашення заборгованості у базовий період, між тим, сама таблиця посилань на дане твердження не містить. В той час як реальні умови за якими позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними коштами викладені прописом у п.4.8 4 розділу «Порядок та умови надання кредиту. Періодичність внесення платежів» розташованому на 4 сторінці. Із наведеного суд робить висновки, що позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які Відповідач не міг оцінити належно, у зв`язку зі специфічними умовами та структурою самого договору. Крім того, з огляду на приписи ч. 4\~ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними\~законом\~інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. З мотивувальної частини\~Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в\~рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509\~та ч. 1-2 ст\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Враховуючи наведене, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 36800,00 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 9 200,00 грн., тому суд доходить висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за тілом кредитом у розмірі 9 200,00 грн., та відсотками визначеними у р. 2 «Предмет договору» кредитного договору в сумі 2760,00 грн. Суд приходить до переконання, що саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним в контексті даних правовідносин. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial