Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У вересні 2024 року представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № SM-00002054 від 05.01.2021 у розмірі 51 636,73 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.01.2021 між ТОВ «Сімпл Мані» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00002054, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 30 000,00 грн, строком на 36 місяців, з кінцевою датою повернення 05.01.2024. 31.03.2023 між ТОВ «Сімпл Мані» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №31/03-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Сімпл Мані» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № SM-00002054. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за кредитним договором № SM-00002054. У визначений строк, відповідач не повернула кредитні кошти, внаслідок чого сформувалася заборгованість у розмірі 51 636,73 грн, з яких: 20 816,32 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 17 940,26 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 12 880,15 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги). Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача [PERSON] адвокат Федоренко В.С. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] визнає позовні вимоги частково, в сумі 38 756,58 грн. Вказує, що отримавши права грошової вимоги до боржників, Фактор (Товариство) не має право здійснювати подальше нарахування процентів, комісій та штрафних санкцій, а здійснює врегулювання простроченої заборгованості набутої за договорами факторингу, в рахунок повернення грошових коштів, якими він «кредитував» Клієнта (попереднього кредитора ТОВ «Сімпл Мані»). Представник відповідача посилається на п. 2.3. розділу 2 Договору факторингу, в якому зазначено, що Фактор (Позивач) одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. А тому вважає, що договором факторингу не передбачено права Товариства здійснювати нарахування та стягнення процентів за договором позики, позивач не набув право здійснювати фінансові операції щодо боржника [PERSON] , оскільки за умовами Договору факторингу у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань за договором позики. На підставі викладеного, відповідач не визнає суму процентів в розмірі 12 880,15 грн., яка нарахована позивачем з моменту відступлення права вимоги та просить відмовити у цій частині позовних вимог. Також, представник відповідача посилаючись на позицію викладену у постанові Верховного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 вказує, що визначений та розрахований розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, розумності та доброчесності як складова елементів загального конституційного принципу верховенства права. Також, відповідач [PERSON] вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу невиправдано завищеним, таким, що не відповідає критеріям реальності та розумності їхнього розміру та не відповідає складності даної справи. Вказує на те, що згідно інформації ЄДРСР, на даний час в провадженнях судів України перебуває велика кількість цивільних справ, позивачем в яких є ТОВ «Коллект Центр», а тому позовні заяви є однотипними та шаблонними, що не потребують значного часу на їх складання, а тим більше попередніх усних консультацій і витрати на них не мали характеру необхідних. Враховуючи суму, заявлену до стягнення, а також те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі в судовому засіданні представника позивача, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до співмірної із складанням позовної заяви, передбачуваним часом для складання якої є максимум одна година. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] \~ зазначила, що у разі відступлення прав вимоги за договором, новий кредитор набуває усі права та обов`язки Банку за договором, що стосується умов кредитування в повному обсязі, у тому числі право щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, неустойок. Представник позивача посилається на п. 2.3 Договору факторингу, в якому вказано, що Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. Таким чином, умови договорів жодним чином не обмежують наступних кредиторів у праві нарахувати відсотки за користування кредитом. Також, представник позивача не погоджується із твердженнями відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, оскільки відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на кількість справ, ведення яких було доручено АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Більш того, треба врахувати, що обставини справ, зокрема, умови кредитних договорів, здійснені боржником оплати, наявні документи, відрізняються в кожній окремій справі. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. А також вказує, що позовна заява містила попередню суму судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та докази на підтвердження понесених витрат, зокрема договір правової допомоги, прайс-лист, заявку на надання юридичної допомоги, акт виконаних послуг, докази оплати таких послуг, а тому просить задовольнити вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 05.09.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначив справу до розгляду. 07.10.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Федоренко В.С. подав повідомлення про надання адвокату доступу до справи за допомогою Електронного кабінету, клопотання про відкладення розгляду справи. 15.10.2024 представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву. 22.10.2024 представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив. Позивач в судове засідання свого представника не направив, в прохальній частині позовних вимог, представник позивача просив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечив (а.с. 4). Відповідач в судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, про дату та місце розгляду справи повідомлена належно. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 січня 2021 року\~ між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00002054 (а.с. 5-6). Згідно з п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати кошти у позику на умовах фінансового кредиту позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п .2.1 договору сума кредиту становить 30 000 гривень. Відповідно до п.3.1 договору кредит надається строком на 36 фактичних місяців, з кінцевою датою повернення 05.01.2024 включно. Пунктом 2.7 договору передбачені відсотки за перший день користування кредитом у розмірі 15,00% в день, що обчислюються від суми наданого кредиту за договором, вказаної в п.2.1 цього договору. Відсотки за перший день користування кредитом нараховуються одноразово та включаються до загальної суми кредиту, яка вказана у п. 2.4 договору. Відповідно до п.2.8 договору щомісячний процент 4,00 % обчислюється від загальної суми наданого кредиту і нараховується щомісячно. Відповідно до п. 7.6 договору якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу строку кредитування (дати повернення кредиту), кредитодавець має право нарахувати проценти за ставкою передбаченою п.2.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні ставки, передбаченої п.2.6 договору. 31.03.2023 між ТОВ «Сімпл Мані» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу № 31/03-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Сімпл Мані» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с. 15-17). Відповідно до реєстру боржників № 2 до договору факторингу №31/03-2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 38 756,58 грн., з яких: 20 816,32 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 17 940,26\~ грн.- заборгованість по процентам (а.с. 19). Встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання та має непогашену заборгованість за договором та позивач розрахував дану заборгованість\~ у розмірі 51 636,73 грн, з яких: 20 816,32 грн. заборгованість за основним зобов`язанням; 17 940,26 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 12 880,15 грн - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Виходячи з положень частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач свої зобов`язання за договором № SM-00002054 від 05.01.2021 виконав в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобов`язувалась погашати кредит, проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором та набуло право вимоги за договором № SM-00002054 від 05.01.2021. Так, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості за договором № SM-00002054 від 05.01.2021\~ становить -\~ 51 636,73 грн, з яких: 20 816,32 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 17 940,26 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 12 880,15 грн - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги). Відповідач визнає позов частково, а саме в сумі 38 756,58 грн (20 816,32 грн заборгованість за основним зобов`язанням + 17 940,26 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги позивачу). Однак, заперечує стягнення розрахованих позивачем процентів з моменту відступлення прав вимоги. Щодо нарахування процентів за договором\~ про № SM-00002054 від 05.01.2021р. з моменту укладення договору факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 2.3. договору факторингу № 31/03-2023 Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Враховуючи те, що договір факторингу був укладений під час дії договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-00002054 від 05.01.2021, строк кредитування якого не закінчився (діє до 05.01.2024), позивач правомірно здійснив нарахування процентів за користування кредитним договором за період з 31.03.2023 по 04.01.2024 у розмірі 12 880,15 грн, оскільки позивач набув право вимагати від боржника належного виконання всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 13 000 грн суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 07-06/2024 про надання правової допомоги, укладений 07.06.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»;\~ платіжна інструкція № 0446780000 від 12.07.2024 про сплату коштів ТОВ «Коллект Центр» на користь Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» в сумі 100 000 грн.; заявка на надання юридичної допомоги № 484; витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024. Так, із витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» прийняло від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4 000 грн. (2 год.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 9 000 грн. (3 год.). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial