Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа- Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. Просить суд позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона з відповідачем - [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 07.12.2009 року. Від шлюбу [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] . Після розірвання шлюбу, син сторін залишився проживати з позивачко. Відповідач- [PERSON] жодної участі у житті дитини не бере, не підтримує самостійно сина фінансово, не приймає будь-яку участь у його вихованні. Всі питання щодо виховання, організації побуту, розвитку та утримання сина, позивачка прийняла на себе. Позивачка жодним чином не перешкоджає відповідачу піклуватись зі сином, однак він не проявляє жодної ініціативи та інтересу до сина. Фактично, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 12 травня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 вересня 2024 підготовче провадження було закрито, та призначено до судового розгляду на 30 жовтня 2024 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак представник позивачки - [PERSON] надала суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі згідно заявлених позовних вимог, згідні на заочний розгляд справи та винесення заочного рішення. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явились, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просять винести рішення за наявними матеріалами справи з врахуванням висновку орану опіки та піклування. Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю сторін. У судовому засіданні встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.09.2009. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 03.05.2018, [PERSON] , змінено прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 27.02.2023 року та від 30.10.2024 року, [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що тільки позивачка піклується про здоров`ям, вихованням та розвитком сина - [PERSON] , що підтверджується листом №26 від 18.04.2024 року наданим Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №28 та довідкою №01.1-04/494 від 23.04.2024 року виданою КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної допомоги». Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08 серпня 2024 року №1319 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав з врахуванням рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважають за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст. 5 СК України держава охороняє батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ст. 155 СК України: «Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.4. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом». Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд дійшов висновку про повне задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, оскільки як встановлено судом, відповідач самоусунувся від виховання сина та ним не цікавиться, з 2010 року не бере участі у вихованні дитини, тому суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав у відношенні дитини, що не позбавляє його права у разі зміни поведінки та відношення до сина на їх поновлення в судовому порядку. Оскільки позивачка не наполягала на стягнення судових витрат, суд вважає за можливе не стягувати їх з відповідача по справі.

Outcome: approved