Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який залишив заповіт на її користь та на користь її сестри [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, кадастровий номер: 2623280200:02:002:0756 площею 0,1533 га.; земельної ділянки, кадастровий номер: 2623280200:02:001:2016, площею 0,1709 га.; земельної ділянки, кадастровий номер: 2623280200:02:001:2015 площею 0,6328 га. З метою оформлення своїх прав на вказане спадкове майно позивачка звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано Франківської області Базюк Т. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, вказана нотаріус відмовила у видачі позивачці такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою від 18 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача, адвокат Дикун І.В. 03.10.2024 року подав клопотання про проведення судового засідання без його та позивачки участі. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, 25.09.2024 року подала до суду заяву, в якій вказала про визнання позовних вимог та просить розгляд справи проводити без її участі. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.11.1975 року батьком позивачки вказаний спадкодавець [PERSON] (а.с. 9). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що 09.03.2002 року складено відповідний актовий запис за № 402 (а.с. 10). Згідно заповіту, посвідченого 16 липня 2018 року старостою с. Велика Кам`янка, Фатовець П`ядицької сільської ради, Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 75, спадкодавець [PERSON] заповів позивачці все своє майно, крім земельних ділянок та житлового будинку в [ADDRESS] , які він заповів іншій своїй дочці [PERSON] . Вказаний заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с. 11). Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 02.12.2009 року (справа N 2-1598 2009 рік та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.03.2010 року, спадкодавцю на праві приватної власності належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-15). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2019 року, спадкодавцю на праві приватної власності належала земельна ділянка кадастровий номер 2623280200:02:002:0756 площею 0,1533 га. (а.с. 24). Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2019 року, спадкодавцю на праві приватної власності належала земельна ділянка, кадастровий номер 2623280200:02:001:2016 площею 0,1709 га. (а.с. 25). Також, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.11.2019 року, спадкодавцю на праві приватної власності належала земельна ділянка, кадастровий номер 2623280200:02:001:2015 площею 0,6328 га (а.с. 26). З матеріалів наданої нотаріусом спадкової справи № 33/2022, відкритої після смерті батька позивачки [PERSON] вбачається, що позивачка 29.08.2022 року в межах визначеного законом шестимісячного строку звернулась до нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Базюк Т.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 115). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 12). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265цього Кодексу. Відповідно до ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особина випадоксвоєї смерті. Правона заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Частиною 1 ст. 1235, ч.1 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, зокрема вказує, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення ,а також повинен бути особисто підписаний та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними устаттях 1251-1252 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частина 1\~статті 316 ЦК України\~передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно п. г ч.1\~ст.81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав п. а ч.3\~ст.152 ЗК України. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позивачка є спадкоємицею за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак позивачка не в змозі оформити спадщину через те, що втрачено оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно, шляхом задоволення позову. На підставі ст.ст. 321, 392, 1216-1218, 1225, 1258, 1264, 1268, 1276 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80, 206, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

Outcome: approved