Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даною заявою, в якій просять визнати їх усиновлювачами дитини [PERSON] , [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження №72 від 25 квітня 2018 року, змінити місце народження та записати їх батьками. В обгрунтування своїх вимог посилаються на те, що подружжя матеріально і фінансово забезпечене, пройшли курс підготовки з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та отримали рекомендацію щодо можливості усиновлення. В судовому засіданні заявники підтримали викладені вимоги з підстав викладених у заяві, просять їх задовольнити. Треті особи - проти задоволення вимог заяви не заперечують. Суд приходить до наступного . Судом встановлено, що заявники [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з квітня 2008 року , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарсько - Волинського управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 14. Від шлюбу мають двох дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявники пройшли курс підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування та отримали рекомендації щодо усиновлення однієї дитини жіночої статі віком від 3-ох місяців до 7 років, перебувають на обліку у службі в справах дітей Житомирської районної державної адміністрації з квітня 2024 року за обліковим записом №4 як кандидати на усиновлювачі. Заявники виявили бажання удочерити малолітню [PERSON] , [INFO] , яка перебуває у Коростенському міському центрі соціальної підтримки дітей та сімей "Віри, Надії, Любові". Мати дитини [PERSON] позбавлена батьківських прав рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.05.2024 року. Відомості про батька дитини яку бажають удочерити заявники записані зі слів матері відповідно до ст.135 СК України. Малолітня дитина [PERSON] також надала згоду на її удочеріння , згідно з актом (а.с.13). Відповідно до медичних висновків про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток, виданих 22.06.2024 року Коростенська центральна лікарня заявники є здоровими особами та можуть бути усиновлювачами. Згідно Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» серії № ВР-001551753, виданого Міністерством внутрішніх справ України, за даними МВС, громадянин [PERSON] станом на 25.09.2023 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Згідно Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» серії № ВР-001558519, виданого Міністерством внутрішніх справ України, за даними МВС, громадянка [PERSON] станом на 26.09.2023 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Житлово-побутові умови усиновлювачів обстежені співробітниками Органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області 20. 11.2023 року та встановлено, що заявниками створено належні умови для утримання усиновленої дитини. Згідно висновку Служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації від 04.04.2024 року № 01-16/221 на підставі поданих заявником документів, Акту обстеження житлово-побутових умов Служба у справах дітей вважає, що [PERSON] та [PERSON] можуть бути усиновлювачами [PERSON] , [INFO] . В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Обов`язок держави забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, узгоджується з позиціями, викладеними у визнаних в Україні міжнародно-правових актах, зокрема, у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року (пункт 3 статті 10), Конвенції про права дитини 1989 року (стаття 3). Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 3 лютого 2009 року № 3-рп/2009 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення частини другої статті 211 Сімейного кодексу України (справа про різницю у віці між усиновлювачем та дитиною), згідно з положеннями Принципу 2 Декларації прав дитини 1959 року при прийнятті з цією метою законів пріоритетним має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Європейський суд з прав людини також надає особливого значення при вирішенні справ про усиновлення принципу пріоритету інтересів дитини (Рішення у справі «Піні і Бертані та Манера і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року). Відповідно до статті 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, усиновлення. Частиною п`ятою статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Згідно зі статтею 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.Усиновленою може бути дитина, тобто особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 208 цього Кодексу). Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Згідно з положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Частиною першою статті 223 СК України установлено, що особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Проаналізувавши доводи заявників, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування, виходячи із найвищих інтересів дитини з метою забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, суд вважає, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, із внесенням відповідних змін до актових записів про народження дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved