Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] 02 серпня 2023 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2022 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 2,108 га з кадастровим номером 5122983800:01:002:0273, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом від\~17\~лютого 2022\~року виданого\~державним нотаріусом\~Приморської державної\~нотаріальної контори\~у місті\~Одеса Пенчевим\~К.Л. та визнати за ним право приватної власності на зазначену земельну ділянку. Свої вимоги мотивував тим, що 17 лютого 2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали письмову угоду про те, що [PERSON] придбав, а [PERSON] продав йому за 50 000,00 грн. земельну ділянку площею 2,108 га з кадастровим номером 5122983800:01:002:0273, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2022 року виданого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пенчевим К.Л. Свідком цієї угоди від 17.02.2022 був [PERSON] , що зазначено в розписці, в якій він проставив свій підпис. Позивач у\~розрахунок за\~договором купівлі-продажу\~земельної ділянки\~передав [PERSON] \~грошові кошти\~в сумі\~50\~000,00\~гривень,\~на підтвердження\~чого відповідач\~склав відповідну\~розписку. Однак, враховуючи ту обставину, що 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан у зв`язку зі збройною агресію РФ проти України, а [PERSON] є громадянином РФ, приїхати в Україну він до нотаріуса не може, що призвело до неможливості оформлення вищевказаної угоди в нотаріальному порядку. Таким чином, на сьогодні у позивача відсутня можливість оформити вищевказану угоду в нотаріальному порядку та захистити свої майнові права, що змушує його звернутися до суду за захистом свого права власності з відповідними позовними вимогами. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений шляхом направлення поштових повідомлень з повістками за останнім відомим місцем проживання, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.\~55\~Конституції\~України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~5\~ЦПК\~України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,108 га з кадастровим номером 5122983800:01:002:0273, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2022 року виданого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пенчевим К.Л. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 299999931 від 17.02.2022. 17 лютого 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив за 50 000,00 грн. земельну ділянку площею 2,108 га з кадастровим номером 5122983800:01:002:0273, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва на спадщину за заповітом від 17 лютого 2022 року виданим державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пенчев К.Л. Позивач у розрахунок за договором купівлі-продажу земельної ділянки передав [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000,00 гривень, що підтверджується письмовою розпискою від 17 лютого 2022 року. Свідком цієї угоди від 17 лютого 2022 року був [PERSON] , що зазначено в розписці, в якій він проставив свій підпис. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 08 березня 2023 року, вартість земельної ділянки площею 2,108 га з кадастровим номером 5122983800:01:002:0273, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куяльницької сільської ради Подільського (до перейменування Котовського) району Одеської області, становить 58 900,54 грн. Проте, у зв`язку з тим, що [PERSON] є громадянином РФ, приїхати в Україну до нотаріуса не може, що призвело до неможливості оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки нотаріальному порядку, тому зазначена обставина перешкоджає позивачу в повному обсязі розпоряджатися цим майном. Згідно домовленості сторін, вони не тільки домовились між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, а й повністю виконали всі умови, пов`язані з купівлею-продажем вказаного нерухомого майна, однак, договір купівлі-продажу до цього часу не уклали. Суд погоджується з доводами наведеними в позовній заяві, вважає вимоги заявлені позивачем підставними та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 208 ч. 1 п. 3 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Така згода між сторонами була досягнута по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу зазначеної силосної ями та залізобетонних колон з навісу. Зокрема, було досягнуто згоди по наступних умовах договору купівлі-продажу: визначено предмет договору купівлі-продажу, погоджено ціну товару (нерухомого майна), внесено позивачем, як покупцем, належної грошової суми за придбаний товар, споруди продавцем передані, а позивач, в свою чергу, вказане майно отримав та на власний розсуд користується та володіє ними. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином з моменту передання нерухомого майна, тобто з 17\~лютого 2022 року, позивач [PERSON] став його власником. Згідно ст. 218 ч. 3 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved