Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.08.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір № 9627394. 01.04.2021 року ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та ТзОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу № 016-010421 від 01.04.2021 року, яке в свою чергу відступило Право вимоги на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу № 20231130/1 від 30.11.2023 року. Згідно із вказаним договором факторингу ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошовоі? вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», включно і відповідача. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 29.04.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 9 884,64 грн. (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривень 64 копіи?ок), з яких: -2 809 грн. 60 коп. - залишок заборгованості за тілом; -5 304 грн. 52 коп. - залишок заборгованості по процентам за користування; -0 грн. 00 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування; -352 грн. 60 коп. - 3% річних; -1 417 грн. 92 коп. - інфляційне збільшення. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаними кредитними договорами. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення коштів не виконала, позивач просить стягнути з неї зазначену заборгованість за вказаним договором та понесені судові витрати в розмірі 2 422 грн. 40 коп., понесені по оплаті судового збору та 7 000 грн. за витрати на правничу допомогу адвоката. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та не подав відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача згідна із таким порядком судового розгляду. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі (їх представників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13.08.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем як позичальником укладено договір позики № 9627394, який підписано електронним підписом начальника, відтвореним шляхом використання нею електронного підпису та одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 4. 3. вказаного договору (а. с. 16). 01.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421. У відповідності до п. п. 1.1, 1.2. вказаного договору ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТзОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а останнє зобов`язується, зокрема, прийняти такі права вимоги; наступне відступлення права вимоги за цим договором до третіх осіб допускається (а. с. 32). 30.11.2023 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 20231130/1. У відповідності до вказаного договору ТзОВ «Сіроко Фінанс» передає (відступає) позивачу. Судом також встановлено, що відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 016-010421 від 30.04.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9627394 від 13.08.2020 року в сумі 8 114 грн. 12 коп., з яких 2 809 грн. 60 коп. - залишок заборгованості за тілом; 5 304 грн. 52 коп. - залишок заборгованості по процентам за користування; грн. 00 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування; 352 грн. 60 коп. - 3% річних; 1 417 грн. 92 коп. - інфляційне збільшення. Вказана заборгованість також підтверджується долученим розрахунком заборгованості від 29.04.2024 року (а. с. 19-20, 24). Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідачка не виконала умов вищевказаного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. ст. 525, 526 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ч.2 ст.1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексута у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом також встановлено, що на час ухвалення даного рішення заборгованість за вказаним кредитним договором відповідачем добровільно не погашена, оскільки суду не надано жодних відомостей про протилежне. Тому позов підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., що стверджується платіжною інструкцією № 527 від 29.04.2024 року (а.с. 13). Окрім того, позивачем понесені судові витрати за професійну правничу допомогу, вартість яких становить 7 000 грн. Так, 02.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О. С. укладено договір про надання правової допомоги № 20240425-2 (а. с. 62-64). В той же час, в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат напрофесійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, накористь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Таку позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц (провадження № 61-12700св22). Таким чином, на час ухвалення даного рішення відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст. 11, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 629, 1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України та,

Outcome: approved