Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та відшкодування завданої моральної шкоди, в якому просить суд зобов`язати [PERSON] видалити відеозапис відеохостингу «YouTube» під назвою: « [INFO] », за посиланням: ( [INFO] а також з усіх ресурсів в мережі Інтернет; стягнути с [PERSON] на користь [PERSON] 250000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 25.02.2023 [PERSON] , знаходячись в гостях у свого знайомого, вирішивши спрямувати до себе додому попросив знайомого, викликати йому таксі, прохання було виконане, під час користування послугами таксі, позивача без його відома та дозволу було знято на відео відповідачем і розповсюджено відеоматеріал у грубій та принизливій формі в мережі Інтернет. За текстом позовної заяви викладений діалог між позивачем та відповідачем. Оскільки позивач не мав жодного бажання з`ясовувати стосунки із відповідачем, зважаючи, що останній реагував агресивно, вживав нецензурну лайку при розмові на підвищених тонах, позивачем було запропоновано сплатити за послуги таксі додатково у готівковій формі, на що відповідач погодився. Згодом позивач у чаті групи свого навчального закладу, у месенджері «Telegram» помітив повідомлення наступного характеру «На Ванька наехали» і поряд додано посилання на соціальну мережу «Tik-Tok», а саме ([INFO] ). За цим посиланням знаходилось відео розміщене відповідачем, що містило вищевикладену розмову між позивачем та відповідачем. Наразі відео викладене відповідачем за вказаним посиланням видалене з невідомих причин. Проте до його видалення воно набрало [NUMBER] переглядів та містило принизливі коментарі на адресу позивача. Не дивлячись на те, що відео розміщене раніше відповідачем видалене із соціальної мережі «Tik-Tok», аналогічне відео лишилось на відеохостингу «YouTube» під назвою: « [INFO] », за посиланням: ( [INFO] ), а момент, що стосується безпосередньо позивача починається з 32:42 хв. відео. Дії відповідача мали негативні наслідки для позивача, його одногрупники у навчальному закладі почали вважати його за особу, яка спроможна на шахрайські дії, а сторонні особи в мережі Інтернет здійснювали висловлювання негативного та погрозливого характеру на адресу позивача. Загалом через дії відповідача стосунки позивача з одногрупниками погіршилися. Окрім того, знайомі та друзі позивач тем побачили розповсюджене відповідачем відео і як результат, почали допускати, що позивач хотів ошукати таксіста, в результаті стосунки із друзями значно погіршилися, з одним із друзів позивач взагалі перестав спілкуватися. Позивача кілька разів відмовлялися везти інші водії таксі через зазначене відео, зважаючи, що деякі поїздки ділового характеру були важливі, позив внаслідок зазначеного на них спізнявся, йому було завдано шкоду репутаційного характеру. Отже, право на недоторканість честі та гідності позивача було порушено, внаслідок чого він зазнав моральних збитків, які оцінює у 250000 грн. Відеоматеріал розповсюджений відповідачем побачили тисячі людей, це означає, що позивача можуть впізнавати партнери по трудовій діяльності, сторонні особи просто на вулиці, відповідно дії відповідача позбавили позивача можливості у безпеці, як наслідок постійне відчуття страху та тривожності. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.07.2023 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Ан І.М. в поданій до суду заяві просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~ належним\~чином,\~ причини неявки суду не повідомив, процесуальним правом подання відзиву на позов не скористався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матерали справи, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що в мережі «Youtube» на каналі із назвою « [INFO] » за адресою ([INFO] ), було опубліковано відео із назвою « [INFO] », відеозапис наданий позивачем, відеозапис, який стосується безпосередньо позивача починається з 32-42 хвилини зазначеного відео. На вказаному відео присутні позивач [PERSON] та особа чоловічої статі, встановити саме, що це відповідач [PERSON] не представилось можливим, оскільки відповідач до суду не з`явився. Статтею 21 Конституції України\~визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до\~статті 28 Конституції України\~кожен має право на повагу до його гідності. У\~статті 201 ЦК України\~передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до\~статті 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі\~статтею 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Положеннями чинного законодавства передбачено право особи звернутися до суду з вимогами про спростування недостовірної інформації. Так, у\~статті 32 Конституції України\~закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до частини першої\~статті 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку про право особи звернутися з позовом про визнання недостовірною і спростування інформації, яка стосується її або членів її сім`ї та порушує немайнові права. [PERSON] \~звернувся з позовом про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями та порушенням цивільних прав, нанесенням невиправної шкоди гідності, честі громадянина України та видалення відеохостингу. Суд вважає зауважити, що відповідно до п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27 лютого 2009 року, належним відповідачем у разі\~\~ поширення оспорюваної інформації у мережі «Інтернет» є автор відповідного інформаційного матеріалу\~\~та\~\~власник\~\~веб-сайта,\~\~особи\~\~яких\~\~позивач\~\~повинен установити\~\~та\~\~зазначити в позовній заяві . Додані позивачем [PERSON] до позовної заяви таблиці зі скріншотом сторінки вищенаведеного інтернет-каналу та сторінки Tik-Tok, не можуть бути прийнятими судом, як належний та допустимий доказ належності інтернет-каналу «UBERUPOLNOMOCHEN» відповідачу [PERSON] . Крім того позивачем додано таблиці зі скріншотами із чатом у месенджері «Telegram», які суд не приймає до уваги, оскільки не можливо встановити належність зазначеної переписки певним особам. Відповідно до ч. 1\~ст. 76\~\~ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77\~\~ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1,6\~\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено,\~\~що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Так, спроб отримання інформації для підтвердження доводів позовної заяви, що саме [PERSON] належить «YouTube» канал із назвою «UBERUPOLNOMOCHEN», на якому було розміщено відео, яке позивач просить зобов`язати видалити, позовна заява та додані до неї позивачем докази не містить. Таким чином, суд констатує відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження того, що інтернет-канал «UBERUPOLNOMOCHEN» належить відповідачу, та, відповідно, що відео ролик було опубліковано ним. Якщо автор поширеної\~\~інформації\~\~невідомий\~\~або\~\~його\~\~особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити,\~\~а також коли інформація є анонімною і доступ\~\~до\~\~сайта\~\~-\~\~вільним, належним\~\~відповідачем\~\~є\~\~власник\~\~веб-сайта, на якому розміщено зазначений\~\~інформаційний матеріал,\~\~оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до\~\~положень\~ЦПК України\~в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Вищенаведене також зазначено у\~постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27 лютого 2009 року. Позивачем клопотання про витребування доказів, щодо витребування судом в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет до суду не спрямоване. За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 ЦПК України, пунктом 1 частини першої\~статті 189 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. З огляду на зазначене, вирішення питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміну неналежного відповідача має здійснюватися судом за клопотанням позивача, а не з власної ініціативи. З клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачем власника веб-сайта, на якому розміщено зазначений відеоматеріал позивач не звертався. Порушення суб`єктного складу та незалучення до участі у справі в якості належного відповідача - унеможливлює вирішення спору та задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача [PERSON] видалити відеозапис відеохостингу «YouTube» під назвою: « [INFO] », за посиланням: ( [INFO] а також з усіх ресурсів в мережі Інтернет. Вищенаведені обставини також виключають необхідність надавати оцінку щодо погіршення состунків позивача з одногрупниками та друзями, а з одним із друзів припинення стсоунків взагалі, оскільки наслідки погіршення стосунків не можуть бути покладені на відповідача, визначених в контексті цього спору. Крім того, за положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, суд констатує відсутність належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо було б встановити, що у позивача погіршилися стоссунки із друзями та одногрупниками, внаслідок дій відповідача. У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що опублікуванням наведеного відео, йому завдано моральну шкоду, в обгрунтування якої заначив, що дії відповідача мали негативні наслідки для позивача, його одногрупники у навчальному закладі почали вважати його за особу, яка спроможна на шахрайські дії, а сторонні особи в мережі Інтернет здійснювали висловлювання негативного та погрозливого характеру на адресу позивача. Загалом через дії відповідача стосунки позивача з одногрупниками погіршилися. Окрім того, знайомі та друзі позивач тем побачили розповсюджене відповідачем відео і як результат, почали допускати, що позивач хотів ошукати таксіста, в результаті стосунки із друзями значно погіршилися, з одним із друзів позивач взагалі перестав спілкуватися. Позивача кілька разів відмовлялися везти інші водії таксі через зазначене відео, зважаючи, що деякі поїздки ділового характеру були важливі, позив внаслідок зазначеного на них спізнявся, йому було завдано шкоду репутаційного характеру. Так, відповідно до\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В силу ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 5\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом береться до уваги той факт, що таки були здійснені дії, які свідчать про порушення права на особисте життя [PERSON] , шляхом зняття його на камеру, проте позивачем не доведено факт опублікування вказаного відео у мережі Інтернет саме відповідачем [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 250000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння йому моральної шкоди, не обґрунтовано\~наявність причинно-наслідкового\~зв`язку між\~погіршенням стосунків\~із друзями\~та одногрупниками,\~відчуття тривоги,\~страху за\~своє життя\~та здоров`я\~та безпосередньо\~діями або\~бездіяльністю відповідача.Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed