Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яким є 1/4 частка квартири [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме - 1/4 частка квартири [ADDRESS] , яка належала померлій як спадщина після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті якого [PERSON] прийняла спадщину, однак не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Однак позивач не може оформити право на спадщину в позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру та відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про власника 1/4 частки квартири, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. 13.05.2024 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з відсутністю іншого способу оформити право власності на частину спадкового майна позивач звернулася до суду із означеним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою суду від 30.05.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 30.05.2024 витребувано: у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. копії матеріалів спадкової справи №33/2021, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] ; у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савельєва А.Ю. копії матеріалів спадкової справи №13/2020, заведеної до майна [PERSON] , який помер [INFO] ; у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» копію свідоцтва про право власності на житло, виданого АТВТ «Київський меблевий комбінат» м. Києва 21.07.1998, зареєстрованого в БТІ м. Києва 25.08.1998, записаного в реєстрову книгу за №2055 за реєстраційним номером 37541106. На виконання ухвали до суду надійшли копії матеріалів вказаних спадкових справ, копію свідоцтва про право власності на житло суду не надано. Представник відповідача Київської міської ради надав відзив на позовну заяву, в якому просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства, проти задоволення позову не заперечував, просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував. Ухвалою суду від 09.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено актовий запис №25571, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] від 13.11.2021. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яким є 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Встановлено також, що 10.02.1990 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , про що зроблено актовий запис №116, після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Печерським відділом РАЦС 10.02.1990. [INFO] [PERSON] помер, про що складено актовий запис №5740, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.04.2020. 24.05.2020 [PERSON] було подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Савельєву А.Ю. заяву за № 45 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю. заведено спадкову справу № 13/2020. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31.10.2023 по справі №758/12221/20 ухвалено визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 05.09.2012, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Купреєвою С.П., зареєстрований в реєстрі за № 5081, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Судовим рішенням у справі №758/12221/20 встановлено, що 21.07.1998 під час перебування у шлюбі з [PERSON] за [PERSON] було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 37,7 кв. м, житловою площею 28 кв. м на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого АТВТ «Київський меблевий комбінат» м. Києва. З рішення суду по справі № 758/12221/20 вбачається, що 1/2 частка квартири [ADDRESS] належала [PERSON] як частка у спільній сумісній власності подружжя, інша 1/2 частка належала [PERSON] у спільній сумісній власності подружжя, увійшла до спадщини, що залишилась після його смерті. З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю., вбачається, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . У встановлений законодавством строк спадкоємці подали заяви про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яким є 1/4 частина квартири [ADDRESS] , яка належала померлій як спадкоємцю за законом першої черги після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 10.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєляєвою Т.М. та зареєстрований в реєстрі за № 6, яким заповіла [PERSON] належну на праві власності квартиру [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи №33/2021 вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на підставі заяви від 13.05.2024. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. № 93/02-31 від 13.05.2024 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у зв`язку з ненаданням документа, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на це нерухоме майно. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У даній справі спадкодавцем було оформлено заповіт на ім`я позивача, а тому спадкування здійснюється за заповітом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Судом встановлено, що позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, однак їй у цьому було відмовлено з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Орган, який видавав правовстановлюючий документ, не надав правовстановлюючий документ, в тому числі й на ухвалу суду про витребування доказів. Таким чином, позивач позбавлена можливості у позасудовому порядку оформити право власності на спадкове майно та реалізувати в повній мірі свої права як спадкоємця. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. На підтвердження факту належності 1/2 частки квартири [ADDRESS] , померлому [PERSON] , спадкоємцем якого на 1/4 частку квартири є [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак померла [INFO] та не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач надала копію рішення Подільського районного суду міста Києва від 31.10.2023 по справі №758/12221/20, яким квартиру [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили. Позивач стверджує про те, що у зв`язку з втратою свідоцтва про право власності на житло, виданого АТВТ «Київський меблевий комбінат» м. Києва 21.07.1998, зареєстроване в БТІ м. Києва 25.08.1998, вона позбавлена можливості оформити право власності на вказану частину квартири у порядку спадкування. Суд приймає до уваги такі її твердження та вважає їх достовірними, оскільки вказані обставини не спростовані відповідачем. Крім того, обставина належності 1/2 частки квартири [PERSON] встановлена судовим рішенням. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Із урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,

Outcome: approved