Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

31.07.2024 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що\~ [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 24.11.2010 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщення на сайті банку www.privatbank.ua. При укладанні договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту [PERSON] отримала кредитну картку з номером [NUMBER] зі строком дії 09/14, тип Універсальна. Відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладання кредитного договору та погодилася з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Після спливу строку дії першої картки відповідачем, для можливості користування рахунком, додатково отримані наступні картки: -№ [NUMBER] , строк дії 04/18, тип Універсальна; -№ [NUMBER] , строк дії 03/22, тип Універсальна GOLD; -№ [NUMBER] , строк дії 01/23, тип Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних. 01.09.2022 року відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку - № [NUMBER] зі строком дії 03/24, тип Універсальна GOLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля. У порушення ст.ст.\~509, 526,\~1054 ЦК України\~та умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, тому станом на 23.06.2024 року заборгованість відповідача за договором склала 31 425,38 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по цій справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.09.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що неможливо застосувати до правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки умови Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Вона вважає, що банк не надав доказів про конкретні запропоновані відповідачу умови надання банківських послуг, враховуючи відсутність в анкеті-заяві від 24.11.2010 року домовленості сторін про розмір кредитних коштів, строк їх повернення, сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Також [PERSON] зазначає, що згідно з наданим банком розрахунком, позивачем нараховувалися та з рахунку автоматично списувалися відсотки за користування кредитом, пеня, сплата та розмір яких не було зазначено в анкеті-заяві від 24.11.2010 року та відповідно не було погоджено сторонами. Тобто, сплачені відповідачем кошти на погашення фактично отриманих коштів (тіла кредиту) зараховувалися банком не на його погашення, а на погашення відсотків. Представник відповідача вважає, що заборгованість за тілом кредиту відсутня, так як за період з\~01.06.2015\~року по\~28.02.2023\~року з рахунку [PERSON] позивачем було списано відсотків на загальну суму 29\~411, 23 грн., в той час як заборгованість за тілом кредиту, яку просить стягнути банк, становить 25\~411,23 грн. 07.10.2024 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «універсальна», та особистим підписом в анкеті-заяві від 24.11.2010 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Підписавши вказану анкету-заяву, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовими вигляді. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Банк надав до суду виписку по картрахунку, з якого вбачається, що відповідач користувалася грошима, а саме: отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а також частково сплачувала заборгованість за договором. Також, представник позивача звертає увагу, що [PERSON] до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що остання знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Щодо наданого представником відповідача [PERSON] розрахунку, зазначає, що остання не має спеціальних знань та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом. Судово-бухгалтерської експертизи, з метою з`ясування наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором, не проводилась, а тому підстави вважати наданий банком розрахунок заборгованості неналежним відсутні. В судове засідання\~представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що станом на 01.09.2022 року (дата підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг) банком було списано з рахунку відповідача відсотків на загальну суму - 27\~634,07 грн., в той час як відповідно до виписки за договором №б/н за період з 24.11.2010-01.07.2024, заборгованість на вказану дату складала 25854,51 грн. Враховуючи, що відсотки не були передбачені анкетою-заявою від 24.11.2010 року, вона вважає що станом на 01.09.2022 року у [PERSON] не було заборгованості (25854,51-27\~634,07 = - 1779,56). Дійсно, 01.09.2022 року відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій зазначена процентна ставка для карти Універсал GOLD - 40,8% річних. Проте, банк збільшив тіло кредиту за рахунок відсотків, які були безпідставно нараховані, на яке в подальшому були нараховані відсотки 40,8% річних. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з положеннями\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У розумінні статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3\~вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11\~зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11\~вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 24.11.2010 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до вказаної анкети-заяви, відповідач просить відкрити на її ім`я картку «Універсальна», з кредитним лімітом 8000 грн. [PERSON] згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Також, вона підтверджує, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовими вигляді. 01.09.2022 року [PERSON] у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої остання приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки, «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та правил надання банківських послуг АТ «ПРИВАТБАНК», що розміщені банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Відповідно до вказаної заяви, сума/ліміт кредиту для карт «Універсальна» та «Універсальна GOLD» - не перевищує 200\~000 грн.; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту споживчі цілі; процентна ставка, відсотків річних 42,0% - для карт «Універсальна», 40,8% - для карт «Універсальна GOLD», тип процентної ставки фіксована. Як вбачається із довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 24.11.2010 року [PERSON] на підставі кредитного договору було відкрито картковий рахунок та надано кредитну карту № [NUMBER] зі строком дії 09/14, тип Універсальна. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: -№ [NUMBER] , строк дії 04/18, тип Універсальна; -№ [NUMBER] , строк дії 03/22, тип Універсальна GOLD; -№ [NUMBER] , строк дії 01/23, тип Універсальна GOLD; -№ [NUMBER] , строк дії 03/24, тип Універсальна GOLD. Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК»№ 0000003633063968 від 01.07.2024 року, 25.11.2010 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 1\~800 грн., який в подальшому неодноразово змінювався. 27.01.2023 року розмір кредитного ліміту зменшився до 24\~550,00 грн. Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою за договором №б/н за період з 24.11.2010 року по 01.07.2024 року, з якої вбачається, що відповідач здійснювала переказ коштів через додаток, розраховувалася кредитною карткою за покупки та послуги, поповнювала картку, що підтверджує отримання відповідачем картки, оскільки проведення вищезазначених операцій є неможливим без її наявності. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 24.11.2010 року, станом на 23.06.2024 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 31425,38 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредита\~ 25404,56 грн.; заборгованості за відсотками 6020,82 грн. Згідно із ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що позивачем фактично у суму заборгованості за кредитом нараховані та списані відсотки з 14.07.2011 року по 01.09.2022 року на загальну суму 27\~634,07 грн. Однак в анкеті - заяві від 24.11.2010 року, підписаною [PERSON] процентна ставка не зазначена. Також у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та/або визначеного розміру ставки, за якою вона обраховується. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку при наданні банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ«ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Водночас, у судовому засіданні встановлено, що 01.09.2022 року [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій зазначається процентна ставка річних відсотків, тип процентної ставки, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту або річних відстоків. Відповідно до п. 2.1.1.2.9. вказаних Умов сторони узгодили, що при користуванні кредитом банк встановлює пільговий період, тобто встановлений банком період з моменту виникнення заборгованості за кредитом, протягом якого відсотки за користування кредитом нараховуються за пільговою ставкою. За користування кредитом протягом пільгового кредиту клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку у розмірі 0,00001% річних від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Тривалість пільгового періоду\~до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки у розмірі, зазначених у Тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунок кредиту. Враховуючи, що заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг підписана 01.09.2022 року, пільговий період тривав до 25.10.2022 року. Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 200/5647/18 в постанові від 16.09.2020 року. Судом встановлено, що відповідач фактично отримала та використовувала кошти надані банком на кредитну картку, [PERSON] активно користувалася карткою для власних потреб: оплата за товар, оплата мобільного зв`язку, зняття готівки в банкоматах та переведення коштів на інші рахунки, а також періодичного поповнення картки власними коштами, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача фактично використаної суми кредитних коштів. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1ст.81ЦПК України), крім випадків, встановлених\~ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Факт користування відповідачем грошовими коштами АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доведено та не спростовано відповідачем. Відповідно до руху коштів по картці, останній раз [PERSON] користувалася карткою 04.10.2022 року (покупка продуктів в АТБ на суму 255,30 грн.). У судовому засіданні встановлено, що станом на 01.09.2024 року у останньої був залишок власних коштів на рахунку 1779,56 грн. (25854,51-27\~634,07). За період з 01.09.2022 року по 25.10.2022 року (пільговий період) витрачено 2392,82 грн., а зараховано на картку - 2590 грн. Крім того, після спливу пільгового періоду, з 05.11.2022 року по 26.02.2023 року відповідачем було додатково зараховано на картку - 3827,63 грн. Враховуючи наявність нарахованих процентів у суму кредиту (за період з 24.11.2010 року по 01.09.2022 року), хоча позивачем не доведено правомірність їх нарахування, та з урахуванням сум, внесених відповідачем на свій рахунок задля погашення відсотків, які безпідставно були нараховані банком за вказаний період, суд дійшов до висновку, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed