Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів на дитину та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, оскільки в силу вимог ч.2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом одного року після народження дитини. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості працювати. Відповідач проживає окремо, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі і по утриманню спільної дитини, не надає жодної матеріальної допомоги. У зв?язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 13.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Судове засідання призначено на 28.10.2024 року. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги, просили суд задовольнити їх з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Заслухавши позицію позивача та її представника, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.2024 року Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 79. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного\~кодексу\~України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.\~183\~СК\~України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст.\~191\~СК\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст.\~84\~СК\~України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст.\~80\~СК\~України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст.\~79\~СК\~України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд враховує, що відповідач є батьком дитини сторін [PERSON] [INFO] , яка на даний час не досягла трирічного віку. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним чоловіком, будь-яких доказів про свої доходи та знаходження на його утриманні інших осіб суду не надав. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу відповідач суду не надав. На час звернення з позовом до суду дитина сторін не досягла трирічного віку, проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, а також дружини, з якою проживає дитина не надавав. При вирішенні питання в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд додатково враховує, що згідно з цим рішенням відповідач буде зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/4 частки від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину є справедливим та таким, що враховує як право дитини на належне матеріальне утримання від батька, так і стан здоров`я батька, його вік та працездатність. Розмір аліментів у вигляді 1/6 частки від усіх доходів відповідача на утримання дружини є справедливим та таким, що враховує як право дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, на належне матеріальне утримання від чоловіка, так і стан здоров`я чоловіка, його вік та працездатність. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину в розмірі не меншому, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, слід відмовити виходячи з наступного. Так, згідно положень\~ст. 182 СК України\~мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Проте, всупереч вимог ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~позивачем не надано суду будь-яких доказів розміру заробітку (доходу) відповідача або такого його майнового стану, які дозволяли б йому сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в прохальній частині заяви. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 року по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. У відповідності до ст.\~430\~ЦПК\~України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial