Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

28 лютого 2024 року ТДВ «СГ «Оберіг» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 10 184 грн., інфляційні втрати - 401,17 грн., пеню - 4 226,85 грн., 3% річних - 305,39 грн., а всього стягнути 15 117,41 грн. Крнім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 300,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позич посилався на те, що 26 липня 2021 2021 року в місті Києві, пол вулиці П.Запорожця сталась дорожньо-транспортна пригода за участю траспортних засобів «Renault», днз [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «Hyundai», д.н.з [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За рішенням суду у ДТП визнано винним водія - відповідача [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП була застрахована в ТзДВ «Страхова група «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - поліс) ЕР - 201164033. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai», д.н.з [NUMBER] складала 14 070,50 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування 26 листопада 2011 року між потерпілою особою ( [PERSON] ) та ТзДВ «Страхова група «Оберіг», було узгоджено розмір страхового відшкодуванняв сумі 10 184 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 1 500 грн.). Виплата ТдВ «СК «Оберіг» страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Hyundai», д.н.з [NUMBER] підтведтжується платіжною інструкцією від 02.12.2021 р. Позивач зазначає, що у нього виникло право вимоги до відповідача в розмірі виплаченого страхового відшкодування на підставі пп «в» пп.38.1.1. п.38.1 ст. 38 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів», оскільки вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена судовим рішенням. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києві 05 березня 2024 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін, роз`яснено відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі подати письмовий відзив. Відповдач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один зі способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року (справа № 755/18272/21) встановлено, що [PERSON] 26.07.2021 р. о 14 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] у м.Киэвы по вул.П.Запорожця, 26А, під час руху не витримав безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Hyundai», д.н.з [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3б, 13.1 Правил Дорожнього руху України. Останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП; провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував атомобілем «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] , на дату ДТП була забезпечена ТзДВ «Страхова група «Оберіг», поліс ЕР-201164033, строк дії - з 12 вересня 2020 року по 11 вересня 2021 року. Згідно з ремонтною калькуляцією №32035-А від 04 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Hyundai», д.н.з [NUMBER] становить 14 070,50 грн. Між потерпілою особою і ТзДВ «Страхова група «Оберіг» 09 червня 2021 року укладено згоду щодо суми страхового відшкодування та способу і умов його виплати, сторони узгодили страхове відшкодування у розмірі 95 850,37 грн. Транспортний засіб «Hyundai», д.н.з [NUMBER] , який зазнав пошкоджень внаслідок ДТП, відповідно до свідоцтва про реєстрацію (дата реєстрації - 10 вересня 2020), належить [PERSON] . 01 грудня 2021 року ТзДВ «Страхова група «Оберіг» своїм рішенням затвердила страховий акт №32035/1 про суму страхового відшкодування в розмірі 10 184,00 грн. та згідно з платіжним дорученням № 1933 від 02 грудня 2021 року виплатило страхове відшкодування згідно страхового акту №27222/1 від 17 вересня 2021 року, отримувачем якого є [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. в) п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Судом встановлено, що позивач у повному обсязі виплатив власнику автомобіля «Hyundai», д.н.з [NUMBER] , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась за участю та з вини відповідача [PERSON] , який керував атомобілем «Renault», днз [NUMBER] , залишивши місце ДТП. Страхове відшкодування згідно страхового акту №32035/1 від 01 грудня 2021 року виплачено в сумі 10 184 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню. Позивач направляв відповідачу листом № 32035/1 від 07 лютого 2022 року вимогу про виплату грошових коштів, які виплачувались як страхове відшкодування. Крім того, позивачем здійснено нарахування пені у розмірі - 4 226,85 грн., грн., інфляційних втрат - 401,17 грн., 3% річних - 305,39 грн., які нараховано за період з 28.02.2023 р. по 27.02.2024 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальий вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Судом наведені стороною позивача нарахування інфляційних втрат, пені та 3 % річних перевірено, стороною відповідача вказане нарахування не спростовано доказами в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь позивача, за несвоєчасне здійснення виплати страхових виплат, пені, інфляційну складову та 3% річних від суми боргу. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 7 300,00 грн суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Частиною 1ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того,ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом в суді справи представником позивача надано до суду договір № 2035/1 від 23 лютого 2024 року про надання професійної правничої допомоги укладений між ТзДВ «Страхова група «Оберіг» та адвокатом Стецюрою О.Ю. За Договором вартість правової допомоги, що надається адвокатом складає 7 300,00 грн. (п.4.1), порядок розрахунку, а саме: за результатами надання правової допомоги, після набрання судовим рішенням на користь клієнта законної сили, складається акт прийому-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін. Підставою для оплати винагороди є акт прийому-передачі наданих послуг, який складається протягом 10 робочих днів після набрання законної сили судовим рішенням на користь клієнта. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 10 днів з дня підписання акту прийому-передачі наданих послуг. Оплата правничої допомоги здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківські реквізити, надані адвокатом. (п. 4.1-4.4, 4.6 договору). В акті прийому-передачі від 27 лютого 2024 року до договору № 32035/1 від 23.02.2024 року вказано обсяг наданої адвокатом правової допомоги та її вартість в сумі 7 300,00 грн. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому вказана вимога підлягає задоволенню та стягненню з відповідача 7 300,00 грн, витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача суми судового збору на користь відповідача у розмірі 2 422,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved