Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: [INFO] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні 2016 році позивачка познайомилася з [PERSON] , а з 01 червня 2017 року почала спільно з ним проживати як чоловік та жінка за місцем її реєстрації: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] проходив там військову службу за контрактом. У зв`язку з постійними обстрілами села Кримське військами російської федерації та неможливістю там подальшого проживання, [PERSON] разом з позивачкою переїхали до його місця проживання та реєстрації: [ADDRESS] . Шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки в цьому на той час не було потреби. 26.11.2017 вони повінчалися. Напередодні [PERSON] придбав та подарував весільну обручку. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Після народження доньки вона не мала змоги працювати, оскільки здійснювала догляд за донькою, вони перебували на повному матеріальному утриманні [PERSON] . 24.05.2021 [PERSON] . першим відділом [INFO] був призваний на військову службу. 02.11.2021 [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яке оформив заповітом у приватного нотаріуса, згідно з яким заповів все своє майно своїй доньці [PERSON] . 31.08.2022 позивачка на своє ім`я отримала сповіщення про те, що [INFO] її чоловік [PERSON] загинув в населеному пункту Сіверськ Донецької області. 30.08.2023 року заявниця звернулась з письмовою заявою до [INFO] про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю [INFO] її чоловіка [PERSON] . Листом від 14.09.2023 № 1/1114, який заявниця отримала в лютому 2024 року, їй було повідомлено, що оскільки не надано документів, що вона є членом сім`ї або утриманцем загиблого, законодавчих підстав для оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги немає. Для отримання одноразової грошової допомоги необхідно встановити факт, що вона та [PERSON] були членами однієї родини, та вона перебувала на його утриманні. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 17.07.2024 представник позивача - адвокат Клименко В.М., в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: [INFO] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні (т. 1 а.с. 1-11) Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, 18.07.2024 було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу (т. 1 а.с. 221). Ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарої Л.О. від 19.07.2024 вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із несплатою позивачкою у повному розмірі судового збору ( т. 1 а.с. 222-224). Позивачкою [PERSON] усунуті недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду; наданий оригінал квитанції про сплату судового збору (т. 1 а.с. 226-227). Ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарої Л.О. від 30.07.2024 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 238-240). У підготовчому судовому засіданні протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Клименко В.С. про виклик і допит свідків. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.09.2024 у справі закрито підготовче судове засідання та цивільна справа призначена до судового розгляду по суті (т.2 а.с. 27-29). Відповідачі правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалися. Від представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог - [INFO] на адресу суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи без їхньої участі; правом на надання пояснення третьої особи не скористалися. Інших заяв та клопотань від позивачки та представника позивачки не надходило. Відповідачі та їх представник із заявами та клопотаннями не звертався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору заяв та клопотань до суду не скеровувала. Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Пояснення сторін та інших учасників судового процесу (свідків). Позивачка у судовому засіданні заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні підтримала та прохала задовольнити їх у повному обсязі. Стверджувала, що вона із [PERSON] проживала однією сім`єю, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки, були повінчані та виховували спільну дитину. Вони спільно проживали спершу в с. Кримське Луганської області у її батьків, а потім в с. Бакаєве Золотоніського району в будинку [PERSON] . За час спільного проживання в будинку [PERSON] вони зробили капітальний ремонт у будинку, придбали меблі та побутові прилади. Про загибель чоловіка їй спершу повідомив товариш по службі, а потім повідомили з військової частини. Для впізнання чоловіка вона їздила до м. Дніпро, а 03.09.2022 його поховали. Зазначила, що не мала власного доходу та до смерті [PERSON] перебувала із донькою на його повному матеріальному утриманні. Представник позивачки - адвокат Клименко В.М. прохав позов задовільнити з підстав, викладених у позові. Вважав, що усі викладені обставини підтверджуються наданими до суду доказами. Відповідачі у справі у судові засідання не з`являлися, скористалися правом на правничу допомогу, їхні права представляв адвокат Солод В.М. Представник відповідачів - адвокат Солод В.М. від надання пояснень під час судового розгляду справи відмовився. У судових дебатах представник просив відмовити у позові повністю. Зазначав, що дослідженими доказами не підтверджується проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Кошти [PERSON] надавав позивачці виключно для утримання спільної доньки. Представник третьої особи - [INFO] в судове засідання не з`явився, пояснення по суті спору не подав, звернувся із клопотанням про розгляд справи без їх участі. За клопотанням представника позивачки були допитані свідки. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона хрещена мати малолітньої [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] знає із 2007 року, коли остання працювала в м. Стаханов, проживала в с. Кримське. Знає, що [PERSON] у 2016 році познайомилася із [PERSON] , він був військовослужбовцем. Із червня 2017 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали у батьків [PERSON] в с. Кримське, а у вересні [PERSON] перевіз [PERSON] в с. Бакаєве Золотоніського району, у власний будинок. Їй відомо, що [PERSON] після того як почала жити з [PERSON] не працювала, її повністю забезпечував чоловік. Зазначає, що декілька разів приїздила в гості до [PERSON] та [PERSON] в с. Бакаєве. Вони також декілька разів приїздили спільно до неї в гості. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] спільно провели ремонт у будинку в с. Бакаєве, де і проживали. Вони постійно щось купували у будинок: меблі, побутові прилади, посуд, тощо. Під час вагітності [PERSON] дуже опікувався нею був присутній під час пологів. Оскільки [PERSON] був військовослужбовцем та проходив службу за межами Черкаської області, то побутом переважно займалася [PERSON] , а він давав на це кошти, утримував [PERSON] та доньку [PERSON] . [INFO] вона у зв`язку із бойовими діями була вимушена переїхати із м. Сіверськодонецьк, де проживала, в с. Бакаєве. Проживала у будинку [PERSON] та [PERSON] близько двох місяців. У цей час [PERSON] був на війні, приймав участь у бойових діях. [PERSON] постійно телефонував [PERSON] , цікавився її самопочуттям та донькою, висловлював підтримку, завжди запитував чи вистачає коштів. У судовому засідання свідок [PERSON] пояснила, що з вересня 2016 року проживає в с. Бакаєве. Восени 2017 року [PERSON] привіз дружину - [PERSON] . Вони проживали в будинку [PERSON] , де провели капітальний ремонт, облаштували все необхідне для проживання. Дружили сім`ями, ходили один до одного в гості. [PERSON] піклувався про [PERSON] як дружину. Під час вагітності [PERSON] він завжди їздив з нею у лікарню, був присутній під час пологів. Знає, що [PERSON] та [PERSON] повінчалися, але чому не зареєстрували шлюб вона не знає. [PERSON] ніколи в с. Бакаєве не працювала, її утримував [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає в с. Бакаєве. Восени 2017 року [PERSON] привіз дружину - [PERSON] . У своєму будинку вони зробили ремонт, придбали нові меблі та побутові прилади. Мають спільну дитину. Коли [PERSON] відпускали зі служби додому, то він із [PERSON] спільно ходили до магазину та у гості. Проживали як одна сім`я. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знав [PERSON] як односельчанина. Восени 2017 [PERSON] привіз дружину - [PERSON] . Він на прожання [PERSON] допомагав робити ремонт у будинку, оскільки останній був на службі в ЗСУ. [PERSON] сказав, що розраховуватися за проведені роботи буде його дружина - [PERSON] , оскільки він не може часто приїздити. Коли [PERSON] відпускали додому зі служби, він завжди був із [PERSON] та донькою [PERSON] . Він піклувався про них, утримував їх. У судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , котрий пояснив, що у 2017 році [PERSON] познайомила його в м. Кримське Луганської області з [PERSON] як своїм чоловіком. Цього ж року [PERSON] забрав [PERSON] жити з ним в с. Бакаєве. Зазначив, що за запрошенням [PERSON] та [PERSON] був присутній під час святкування хрещення доньки [PERSON] . Знає, що [PERSON] та [PERSON] спільно робили ремонт у будинку, повністю облаштували будинок для проживання. [PERSON] піклувався про [PERSON] , вона знаходилася на його утриманні, адже не працювала. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] познайомила його в 2017 році з [PERSON] , представила як свого чоловіка. [PERSON] він бачив близько 5 разів. Йому відомо, що [PERSON] проживала однією сім`єю із [PERSON] , вона не працювала та перебувала на повному утриманні чоловіка. Про допит свідків відповідачі та їх представник клопотання не заявляли. Судом досліджені надані позивачкою докази. Згідно зі свідоцтвом від 26.11.2017 [PERSON] та [PERSON] були повінчані у храмі Святого Луки, архієпископа Кримського в м. Золотоноші (а.с. 30). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2020 Чорнобаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилася [INFO] у с-щі Чорнобай , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21.06.2023 у справі № 709/408/23, котре набрало законної сили 27.07.2023 встановлений факт батьківства [PERSON] . [INFO] , який помер [INFO] , стосовно [PERSON] , [INFO] (а.с. 203-208). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 01.08.2023 Чорнобаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилася [INFO] у с-щі Чорнобай, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). Відповідно до виданої Франківським старостинським округом Чорнобаївської селищної ради Золотоніського району довідки від 23.06.2023 № 91 [PERSON] на момент смерті [INFO] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживали без реєстрації: співмешканка - [PERSON] , син співмешканки - [PERSON] , дочка співмешканки - [PERSON] (а.с. 198). Відповідно до довідки від 13.10.2017 № 0000336140 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , фактичним місцем її проживання з жовтня 2017 року є [ADDRESS] (т. 1 а.с. 29). Згідно з заповітом посвідченим 02.11.2021 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Бабак О.В., на випадок своєї смерті [PERSON] заповів усе належне йому майно [PERSON] , [INFO] (а.с. 33). Судом досліджено сповіщення про смерть (загибель) від 31.08.2022 № 1/567 на ім`я [PERSON] , за змістом якого начальник [INFO] майор [PERSON] , висловлюючи співчуття, повідомив позивачку про загибель [INFO] у бою за Батьківщину в н.п. Сіверськ Донецької області її чоловіка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 35). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.09.2022 Чорнобаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] у м. Сіверськ Бахмутського району Донецької області (а.с. 36). 07.09.2022 Чорнобаївською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа № 69654664, номер у нотаріуса 474/2022, спадкодавець [PERSON] (а.с. 34). Судом досліджені фотосвітлини із спільним зображенням [PERSON] , [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 37-47). Під час дослідження указаних світлин, представник відповідачів не заперечував, що на них зображені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні було досліджено відеозаписи, що містяться на наданих позивачкою DVD-дисках (а.с. 215), котрими зафіксована церемонія хрещення дитини. Представник відповідача не заперечував, що на відеозаписі зафіксовано присутність [PERSON] під час хрещення малолітньої [PERSON] . Також судом досліджені виписки із банківської картки на ім`я позивачки та скріншоти із мобільного додатку «Приват24», за змістом яких [PERSON] перераховував [PERSON] грошові кошти (а.с. 48-133, 199-202). Згідно з дослідженми судом скріншотами із мобільного додатку «Приват24» [PERSON] та [PERSON] із 30.11.2018 оплачувалися послуги доступу до інтернету, згідно договору № 9122, телекомунікаційних послуг, здійснювалася оплата послуг електропостачання, газопостачання, комунальних послуг у буд. [ADDRESS] (а.с. 134-151). Також судом досліджені квитанції про придбання товарів у магазинах [ADDRESS] (а.с. 152-186). Однак, із досліджених квитанцій неможливо ідентифікувати покупця та найменування товарів. Суд дослідив надані позивачкою товарні чеки та гарантійні талони на побутові прилади (а.с. 188-196). Згідно із заявою від 30.08.2023 [PERSON] зверталася до керівника [INFO] із проханням здійснити їй виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [INFO] її чоловіка [PERSON] (а.с. 209-211). Відповідно до листа від 14.09.2023 № 1/1114 [INFO] начальник Першого відділу Тютюнник Є. повідомив [PERSON] про відсутність підстав для здійснення їй виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували те, що вона була членом його сім`ї та/або перебувала на утриманні. (а.с. 212). Письмових доказів відповідачі та їх представник суду не надавали. З приводу позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків суд зазначає таке. Звертаючись до суду, заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування її на утриманні [PERSON] необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в буд. [ADDRESS] . Під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Таких висновків суд дійшов на підставі наданих позивачкою та досліджених у судовому засіданні доказів. Так, згідно зі свідоцтвом про вінчання [PERSON] та [PERSON] 26.11.2017 були вінчані у храмі Св. Луки в м. Золотоноша. У них [INFO] народилася донька [PERSON] . Родиною проживали по [ADDRESS] . Суд урахував, що відповідачі у справі не були учасниками судового розгляду заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] та за результатами якого 21.06.2023 Чорнобаївським районним судом Черкаської області постановлено рішення (справа № 709/408/23). Однак, після ознайомлення відповідачами із змістом указаного рішення суду, у разі незгоди із обставинами та юридичним фактом, вони мали право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку, однак таким правом не скористалися. Однак, суд розцінює не оскарження відповідачами рішення суду від 21.06.2023 у справі № 709/408/23 як надання фактичної згодою із тим, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] . Згідно з заповітом від 02.11.2021 [PERSON] заповів усе належне на час його смерті майно [PERSON] , що підтверджує його турботу про малолітню дитину. Разом з цим, суд урахував, що саме позивачці, як дружині [INFO] було направлено сповіщення про загибель [PERSON] . Судом оцінені та приймаються до уваги як спільного бюджету у [PERSON] із позивачкою виписки із банківського рахунку та скріншоти із мобільного додатку «Приват 24», квитанції про придбання побутових товарів, виписки про оплату комунальних послуг. Ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків між [PERSON] та позивачкою підтверджується придбанням побутових речей, яке подружжя здійснювало разом. У відкритому судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили суду та повідомили, що дійсно чоловік [PERSON] , який загинув [INFO] та жінка [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки. Також доказом спільного проживання позивачки із [PERSON] є досліджені у судовому засіданні відеозаписи та фотосвітлини. Суд звертає увагу на тому, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. З огляду на вищевикладені обставини та докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд прийшов до висновку про те, що дійсно [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 01.06.2017 по день загибелі останнього, тобто до [INFO] . З приводу вимоги позивачки про встановлення факту її перебування на утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] суд зазначає наступне. Як вже було встановлено судом, у [PERSON] та [PERSON] 04.11.2020 під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу народилася донька [PERSON] , яку вони разом виховували до моменту загибелі [PERSON] . Як повідомила суду позивачка, вона не працювала, здійснюючи догляд та виховання малолітньої доньки, перебувала на утриманні чоловіка [PERSON] , отримувала допомогу від держави на догляд за дитиною до трьох років. Факт утримання [PERSON] своєї цивільної дружини [PERSON] та доньки [PERSON] , забезпечення їх доходами та джерелами єдиного засобу до існування, підтверджується придбанням побутових речей, яке вони спільно здійснювали, перерахуванням коштів, Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили суду та пояснили, що [PERSON] піклувався та утримував [PERSON] та доньку до моменту своєї загибелі [INFO]. Ураховуючи, що на час загибелі [PERSON] малолітній [PERSON] було менше 2 років, [PERSON] не працювала та не мала власного доходу, суд дійшов висновку, що заробітна плата та доходи [PERSON] , які він отримував під час проходження військової служби протягом особливого періоду та воєнного стану в Україні до моменту загибелі, були основним джерелом засобів до існування для його сім`ї: цивільної дружини [PERSON] та доньки [PERSON] . Таким чином, [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , який загинув [INFO] . Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Позивачка зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Отже, той факт, який позивачка просить встановить суд, у даному випадку дійсно має юридичне значення для отримання заявницею вказаних грошових сум. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). 18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно п. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 р. N 2011-XII, дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті. Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 р. N 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20.12.91 р. N 2011-XII, у випадках, зазначених у п. п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 р. N 2011-XII виходить, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Частиною 1 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 р. N 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Частиною 6 та 8 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 р. N 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями. Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - "Постанова") передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. У постанові Верховного Суду по справі N 372/3321/19 (провадження N 61-10538св22) від 20 березня 2023 року, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові Верховного Суду по справі N 664/1206/19 (провадження N 61-6394св21) від 26 липня 2022 року, суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Верховний Суд у постанові по справі N 531/295/19 від 08 грудня 2021 року, суд дійшов до висновку вказавши наступне: для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У Постанові від 30.05.2024 року у справі N 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що (далі - по тексту) як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Таким чином, надані позивачкою на підтвердження факту її проживання однією сім`єю із [PERSON] без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.06.2017 по [INFO] письмові докази та показання свідків підтверджують вказаний факт спільного проживання, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання разом однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про який просить позивачка, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення даної вимоги. Щодо мотивів, з яких виходив суд, застосованих норм права та висновків суду при вирішенні питання щодо встановлення факту перебування позивачки на утриманні загиблого військовослужбовця, суд вважає необхідним зазначити наступне. У постанові від 08.02.2024 р. по справі N 120/6387/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі N 560/17953/21 вже сформована правозастосовча практика у спірних правовідносинах та колегія суддів не вбачає підстав відступати від такої практики, відсутні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, й те, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає розгляду в порядку судів цивільної юрисдикції. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Статтею 31 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визначає в яких випадках члени сім`ї будуть вважаються утриманцями, передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі N 686/8440/16-ц. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012 р., до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі N 1-8/99 (N 5-рп/99) роз`яснив, що членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. В постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року в справі N 210/343/19 (провадження N 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі N 592/13089/21 (провадження N 61-5213св22) вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Отже, надані заявницею на підтвердження факту її перебування на утриманні [PERSON] письмові докази та показання свідків підтверджують вказаний факт. Враховуючи, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого військовослужбовця, про який просить позивачка, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення вказаної вимоги в заяві. Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що ні у підготовчому засіданні, ні під час розгляду справи по суті відповідачами та їх представником не надано доказів для спростування доводів позивачки. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивачка посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути із відповідачів на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Позивачкою не надано жодних доказів про понесення нею на час розгляду справи або можливість понесення у майбутньому витрат на правничу допомогу. Тому суд вважає неможливим стягнути із відповідачів на користь позивачки витрати на правничу допомогу.

Outcome: dismissed