Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання шлюбу, зареєстрованого 21.11.2023 Первомайським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області, актовий запис № 374, між її покійним сином - [PERSON] та [PERSON] , недійсним. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.11.2023 між її сином та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Наприкінці лютого 2024, вона отримала сповіщення, що її син - [PERSON] [INFO] загинув під час мінометного обстрілу на ПВ «Наполеон» поблизу н.п. Первомайське Покровського району Донецької області. Позивачка вважає, що укладений між відповідачкою та її сином шлюб, є фіктивним, адже у подружжя не було спільних інтересів, у них були різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони не проживали разом. Після того, як її сину відмовили у наданні чергової відпустки, він запропонував відповідачці укласти фіктивний шлюб. З дати укладення шлюбу і до дати смерті сина, сімейних стосунків між ними не було, бажання вести спільний побут та мати спільні права та обов`язки також. Спільних дітей у них немає. Тож стверджувала, що її син та відповідачка не мали наміру створювати сім`ю, а факт укладення шлюбу необхідний був для отримання відпустки від військової частини. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Лічман О.М. підтримали позовні вимоги, викладені у заяві просили їх задовольнити. Представник відповідачки - адвокат Бабкова О.С. заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову, а також надала суду письмові докази, які просила врахувати при прийнятті рішення у даній справі. Представник третьої особи - Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився проте начальником відділу до суду було подано заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу ДРАЦС, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідачки, показання свідків: [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.\\ Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Згідно із ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст. ст. 22, 24 - 26 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. За приписами ст. 41 СК України шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований: 1) між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог; 2) між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; 3) з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; 4) з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 41 СК України). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз`яснено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Для визнання шлюбу недійсним на тій підставі, що шлюб є фіктивним (якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя) необхідно встановити докази, які б свідчили про наявність чи відсутність бажання створити сім`ю, спільне проживання подружжя, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення спільного господарства подружжям та інше. Відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися, як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Статтею 42 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена. Шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації (ст. 44 СК України). Недійсний шлюб (ст. 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України (ч. 1ст. 45 СК України). Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц). У справі № 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 21.11.2023 між [PERSON] та [PERSON] , у Первомайському відділі ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області, актовий запис № 374, було зареєстровано шлюб. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.02.2024 (а.с.11). Відповідно до сповіщення сім`ї № 403 від 22.02.2024, надісланого на ім`я [PERSON] , старший солдат [PERSON] загинув [INFO] під час мінометного обстрілу на ПВ «Наполеон» поблизу н.п. Первомайське Покровського району Донецької області (а.с.14). В судовому засіданні позивачка стверджувала, що з дати укладення шлюбу і до дати смерті сина, жодних сімейних стосунків між її сином та відповідачкою не було, вони не бажали вести спільний побут та мати спільні права та обов`язки, спільних дітей у них немає, а факт укладення шлюбу необхідний був її сину для отримання відпустки від військової частини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сестрою померлого [PERSON] ЇЇ брат був військовослужбовцем. Під час проходження служби отримав контузію, проте у відпустку його не відпускали. Як він повідомляв їй телефоном, відпустку можуть надати лише у разі одруження, тому він уклав фіктивний шлюб з відповідачкою. Після розпису вони святкували весілля у ресторані, дарували подарунки, гроші. Після відпустки брат поїхав на війну, а відповідачка залишилась жити в квартирі брата, робила там ремонт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що знав [PERSON] ще зі школи. Між ним та [PERSON] була розмова про те, що він хоче укласти шлюб для того, щоб поїхати відпустку. Він був присутній на весіллі, у якості свідка, але радості в очах нареченого, він не бачив. Він спілкувався з [PERSON] по відеозв`язку і останній повідомляв йому, що коли приїде у відпустку, то розлучиться з відповідачкою. Згідно відповіді Первомайського РТЦК від 21.09.2024 № 18230, старший солдат [PERSON] двічі ставав на тимчасовий облік відпускників: з 18.11.2023 по 29.11.2023 та з 10.03.2023 по 23.03.2023 (а.с.62). Відповідно до довідки голови ОСББ «Космонавтів», [PERSON] та її син [PERSON] , мешкають за адресою: [ADDRESS] , з червня 2023 і по теперішній час, без реєстрації. [PERSON] - власник квартири, також проживав за даною адресою (а.с.64). Також, відповідачкою було надано роздруківку скріншотів, з її мобільного телефону, на якій зафіксовано переписку відповідачки з померлим [PERSON] на побутові та сімейні теми (а.с.65-93). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, під час укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] висловили взаємне волевиявлення вступити у шлюб, який був зареєстрований добровільно за їх спільною згодою, укладений без порушень, що було підтверджено в судовому засідання як позивачкою, так і показаннями свідків. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , створив відповідні правові наслідки, і тому підстави для визнання його недійсним відповідно до положень Сімейного кодексу України судом не встановлено. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої посилання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю. У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.04.2019 у справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. В той же час, усі твердження позивачки щодо фіктивності шлюбу між [PERSON] та [PERSON] були спростовані доказами, наданими представником відповідачки. Оцінивши подані позивачкою докази у їх сукупності з показами свідків суд вважає, що вони не підтверджують обставин, які б могли свідчити про фіктивність зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Таких доказів (показань свідків) недостатньо для висновку, що укладений між ними шлюб є фіктивним. Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для визнання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним, в зв`язку з чим, відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку із його недоведеністю. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору, слід покласти на позивачку.

Outcome: dismissed