Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивач 08.08.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 27.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . З 2021 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. Причиною цьому стало зловживання відповідачем алкогольними напоями. Він не приділяв уваги донці, не проявляв батьківської турботи, постійно принижував гідність позивача, все це відбувалось на очах у дитини. Внаслідок чого сторони втратили всі фізичні та духовні зв`язки, почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо визначення місця проживання дитини та майнового спору немає. [PERSON] зазначає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. На примирення не згодна, строк на примирення просить не надавати. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. \~Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.20-21). \~ \~ \~ \~ Позивач належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, згідно тексту позовної заяви просить справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.4). Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками. Скориставшись своїм правом, представником відповідача [PERSON] 18.09.2024 року на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач згоден на розірвання шлюбу, але заперечує проти недостовірних відомостей щодо підстав припинення шлюбних відносин. Зазначає, що шлюбні стосунки, дійсно припинені в 2021 року. Причиною тому стали діаметрально протилежні погляди сторін на шлюбні відносини, нехтування позивачем сімейними цінностями, з приводу чого постійно виникали сварки та суперечки. Позивач не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, а тому подальшого сенсу підтримувати шлюбні стосунки немає. Крім того, позивач зазначає, що звинувачення позивача у зловживанні ним алкогольними напоями, не відповідає дійсності. Це є суб`єктивна думка позивача, яка не має відношення до спору щодо розірвання шлюбу, і не підтверджена ніякими доказами. Щодо стягнення судового збору, відповідач визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу, а тому стягненню з нього підлягає 50% сплаченої позивачем суми (а.с.23-25). Розгляд справи\~проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 27.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за № 25 (а.с.6). Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності, шлюбні стосунки фактично були припинені в 2021 році. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами. Спору щодо визначення місця проживання дитини та майнового спору немає. На примирення сторони не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.3\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.\~110\~СК України. Згідно зі ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного Кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги. Розподіл судових витрат. Згідно ч. 1\~ст.\~142\~ЦПК України у\~разі укладення\~мирової угоди\~до прийняття\~рішення у\~справі судом\~першої інстанції,\~відмови позивача\~від позову,\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті,\~ суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову. Таким чином\~із відповідача,\~у такому\~випадку,\~стягується лише\~50\~відсотків судового\~збору, сплаченого позивачем. При цьому, у державному бюджеті залишається інші 50 відсотків судового збору, які були сплачені позивачем під час подання позову (та які відшкодовуються позивачу відповідачем).

Outcome: approved