Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] , 11 вересня 2009 року уклав шлюб із [PERSON] , який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області України, про що було зроблено відповідний актовий запис №267, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11 вересня 2009 року. Після реєстрації шлюбу дружина змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , та син Дворський [PERSON] , [INFO] , які на момент подачі позовної заяви є неповнолітніми. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що позивач з дружиною тривалий час не проживають разом, не спілкуються, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та спільне бачення розбудови сім`ї. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Представник позивача просить суд, не вживати заходів для примирення. Спору про поділ майна на момент подачі позовної заяви немає. Спільне господарство не ведуть. Вважає за необхідне зазначити також про те, що вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені просить позов задовольнити, а шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 03.10.2024 дану позовну заяву залишено без руху та надано заявнику час для усунення її недоліків, шляхом надання суду оформленого належним чином ордеру на підтвердження наявності повноважень адвоката на представництво інтересів позивача. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про розгляд справи. Від представника позивача адвоката Карапетяна Е.Т. надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та участі позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник відповідачки адвокат Корнієнко О.В. звернулася до суду із заявою про визнання позову. Зазначила, що позовні вимоги [PERSON] відповідачка визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу за спільною домовленістю сторін діти донька [PERSON] , [INFO] , та син Дворський [PERSON] , [INFO] , залишиться проживати з відповідачкою, майнових спорів на теперішній час також немає. Позивач та відповідачка тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають протилежні погляди на сімейне життя, а тому просила суд не надавати сторонам строк для примирення. Аналогічна заява викладена та підписана відповідачкою [PERSON] долучена до матеріалів с прави. Відповідачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Представник відповідачки просила провести розгляд справи без її участі та участі відповідачки [PERSON] . За таких обставин на підставі ст. 223, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 11 вересня 2009 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), уклали шлюб,\~який був\~зареєстрований у\~ відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, про що було зроблено відповідний актовий запис №267. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії серії [NUMBER] від 11 вересня 2009 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2010 року та сина [PERSON] , [INFO] , що засвідчується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 серпня 2018 року. Шлюбні стосунки між подружжям припинені, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не створили міцної сім`ї, внаслідок відсутності взаєморозуміння, конфліктів, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і тоді суд відповідно\~ст. 112 СК України\~з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не проживають разом та не підтримують сімейних відносин. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви, а відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала. Таким чином причини розірвання шлюбу об`єктивні, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідачка в позовній заяві вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище, тому суд вважає за необхідне залишити заявниці прізвище « [PERSON] ». Оскільки відповідачка позов визнала повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 6\~ст. 142ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останньої слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved