Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію частки відчуженого спільного майна подружжя в розмірі 258 329, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 22.08.2013 вона перебувала\~у шлюбі\~ з\~відповідачем [PERSON] ,\~який 22.02.2023 було розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтава. Під час перебування у шлюбі подружжям \~булонабуто\~наступне майно:\~ \~автомобіль марки\~ \~RENAULT\~модель LOGAN,\~рік випуску\~2019,\~ \~д.н.з.\~ [NUMBER] \~(на\~моменту реєстрації\~в 2019\~році),\~зареєстрований за\~відповідачем 18.09.2019\~та автомобільні\~гаражі №\~ [NUMBER] \~та №\~ [NUMBER] \~ в\~Обслуговуючому кооперативі\~ГК Автолюбитель-Воїнвід,\~зареєстровані за\~відповідачем в\~2018\~році. Позивачка зазначає, що згоди про добровільний поділ спільного майна подружжя між ними не досягнуто. Як стало відомо позивачці, відповідач [PERSON] на власний розсуд без її згоди, відчужив вказане вище спільне майно. Дані обставини стали підставою для звернення позивачки до суду з позовом. Відповідач\~\~ [PERSON] подав відзив на позовну заяву, (т.1, а.с.51-56), в якому, заперечуючи проти позовних вимог , не погодився з заявленою позивачем сумою компенсації за відчужений автомобіль та повністю не визнав вимоги щодо компенсації за автомобільні гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі ГК Автолюбитель-Воїнвід. Позивачка [PERSON] в особі представника надала відповідь на відзив, (т.1, а.с. 107-109.), зазначивши, що заперечення відповідача проти позову є безпідставними; просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач\~\~ [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, (а.с.124-126, т.1). Ухвалою суду від 01 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, (а.с.25, т.1). У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Стратілатов \~К.Г.\~ позов підтримали повністю та наполягали на його задоволенні, мотивуючи свої доводи аналогічно викладеному в позові. Відповідач\~\~ [PERSON] \~позов визнав\~частково.\~Не заперечував\~ щодо\~ стягнення\~з нього\~на користь\~ позивачки\~грошової компенсації\~ \~ відчуженого\~спільного \~майна -\~автомобілю \~марки Renault\~модель Logan\~ в\~ розмірі\~ 65\~250,\~17\~грн.\~ Визнав\~ \~ той\~факт,\~що відчужений\~ним \~ спірний\~автомобіль є\~спільним майном\~подружжя та\~був \~придбаний сторонами\~під час\~шлюбу.\~Не визнав\~позов в\~частині стягнення\~ компенсації\~ за\~автомобільні гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі ГК Автолюбитель-Воїнвід. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2013 року, (а.с.4, т.1). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтава від 22 лютого 2023 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 25.03.2023. Вирішуючи \~позовні вимоги\~ в\~ частині\~ стягнення\~ з відповідача на користь позивачки грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості відчуженого майна - автомобілю марки Renault модель Logan, рік випуску 2019, суд приходить до наступного. За час перебування у шлюбі позивачем і відповідачем було придбано автомобіль марки RENAULT модель LOGAN, 2019 року випуску, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який 18.09.2019 зареєстрований в Територіальному\~сервісному центрі\~МВС в\~Харківській області\~ на\~ім`я відповідача [PERSON] ,\~що\~ підтверджується\~відомостями з\~ Єдиного державного реєстру транспортних засобів та реєстраційною карткою ТЗ, (а.с.157-158, т.1). 16.11.2022 року автомобіль марки RENAULT модель LOGAN, 2019 року випуску, VIN [NUMBER] , за договором купівлі-продажу № 6342/2022/3511517 від 15.11.2022 року, зареєстрований за [PERSON] , (а.с.165-166, а.с.157-158, т.1). Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №22457 від 12 жовтня 2023 року по визначенню ринкової вартості, який міститься у матеріалах справи, середня ринкова вартість автомобіля RENAULT LOGAN, VIN [NUMBER] , 2019 року випуску, станом на 12 жовтня 2023 року, складає 254 158, 54 грн, (а.с. 220-224, т.1). Позивачка [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості відчуженого автомобілю марки Renault модель Logan, мотивувала тим, що спірний автомобіль це майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке зареєстровано на відповідача. Однак, спірний автомобіль відповідачем був проданий після припинення між сторонами шлюбних відносин та без її згоди, тому позивачка вважає свої права порушеними. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 4 статті 71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Згідно з ч. 2 статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, в постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року по справі № 654/4518/18. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) вказано, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, або приховав його, таке майно чи його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 вказано, що у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Враховуючи наявні матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що придбаний сторонами автомобіль марки RENAULT\~модель LOGAN,\~2019\~року випуску\~ є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу в порядку статті 70 СК України. Дану обставину сторони не заперечили і цілком з нею погоджуються. Суд враховує, що в листопаді 2022 року відповідачем [PERSON] було відчужено автомобіль на користь третьої особи без згоди позивача та не в інтересах сім`ї. Дану обставину відповідачем [PERSON] спростовано не було, відтак, вона є доведеною. Тому, із врахуванням вище встановлених обставин, враховуючи те, що відчуження рухомого майна, на яке поширюється режим спільної сумісної власності подружжя було здійснено без згоди позивача як співвласника такого майна, суд виснує про порушення прав позивача, які, з урахуванням добросовісності набувача такого майна (контрагента за договором купівлі-продажу), підлягають захисту шляхом стягнення компенсації вартості його частки в праві спільної сумісної власності. Відтак , суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості відчуженого автомобілю марки Renault модель Logan, . Визначаючи розмір компенсації позивачці, суд посилається на висновок судової автотоварознавчої експертизи №22457 від 12 жовтня 2023 року по визначенню ринкової вартості, який міститься у матеріалах справи, відповідно до якого середня ринкова вартість автомобіля RENAULT LOGAN, VIN [NUMBER] , 2019 року випуску, станом на 12 жовтня 2023 року, складає 254 158, 54 грн, (а.с. 220-224, т.1). На думку суду, такий спосіб захисту порушених прав є оптимальним за обставин цієї справи з огляду на мету заявленого позову, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21). Щодо тверджень відповідача [PERSON] про наявність підстав для зменшення суми грошової компенсації на суми отриманих ним грошових коштів за договором займу, суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи свої заперечення в цій частині, відповідач [PERSON] мотивував тим, що спірний автомобіль був придбаний подружжям за кредитні кошти відповідно до договору № 6/1264591 від 20.09.2019 з АТ «Креді Агріколь Банк». З моменту придбання автомобіля RENAULT LOGAN подружжя спільного господарства не вели, тягар по погашенню кредиту був покладений повністю на відповідача. 02.09.2020 [PERSON] за усним договором займу, оформленим розпискою від 02.09.2020, отримав у [PERSON] 3000,00 доларів США. [PERSON] 10.09.2020, тобто достроково, погасив кредит за рахунок коштів, зайнятих у [PERSON] 16.11.2022 автомобіль відповідач продав. 18.11.2022 відповідач повернув борг по розписці [PERSON] , що підтверджується її підписом в розписці. При цьому відповідач посилається на розписку від 02.09.2020 з відміткою про повернення боргу 18.11.2022. Випискою з рахунку АТ «Креді Агріколь Банк», з якої вбачається, що кредит достроково погашений 10.09.2020. Оскільки отримані за договором займу кошти використані відповідачем на погашення кредиту на придбання автомобіля, який використовувався в інтересах сім`ї, відповідач вважає, що сума 3000,00 доларів є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому сума компенсації повинна бути зменшена на половину від цієї суми, тобто на 1500,00 доларів США, що ( за курсом НБУ на 01.11.2024 р. за 1 долар - 41,2194 грн) складає 61829,10 грн. Тому середньоринкової вартості автомобілю згідно висновку експерта № 22457 має бути зменшена на суми займу, який використаний на погашення кредиту, а саме: 127079,27 грн. 61829,10 грн = 65250,17 грн. Судом встановлено, що відповідно до письмової розписки від 02.09.2020, (а.с.63, т.1), [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в розмірі: 3 000 доларів США. Згідно розписки грошові кошти отримані в борг зобов`язався повернути в повному обсязі до\~31.12.2022. Згідно відмітки в розписці [PERSON] повернув борг 18.11.2022. Залишок кредиту з АТ «Креді Агріколь Банк» погашено 10.09.2020, (а.с.64-65, т.1). Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] щодо можливого витрачання коштів отриманих ним в борг на виплату кредиту за спірний автомобіль з огляду на те, що: позику [PERSON] отримав 02.09.2020, а залишок кредиту погасив 10.09.2020; позика була видана йому в іноземній валюті, а кредит Утукін погасив в національній валюті; сума позики 3000 доларів США, що ( за курсом НБУ на 02.09.2020 за 1 долар 27,6049 грн) складає 82 814,70 грн , а погашений ним залишок кредиту 52 395,93 грн. Відтак, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження того, що отримані 02.09.2020 в борг відповідачем [PERSON] грошові кошти були використані ним в інтересах сім`ї, а отже такі твердження засновані на припущеннях, на яких не може ґрунтуватися доказування. Пояснення допитаної в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] не спростовують висновків суду. Щодо позовних вимог про стягнення грошової компенсації за автомобільні гаражі № [NUMBER] та № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі ГК Автолюбитель-Воїнвід, суд зазначає наступне. Згідно частини 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона у справі, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України\~учасник справи, на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, а суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Позивачка [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості автомобільних гаражів № [NUMBER] та № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі ГК Автолюбитель-Воїнвід, мотивувала тим, що спірний автомобільні гаражі\~ це майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке зареєстровано на відповідача. Однак, спірні гаражі було відчужено після припинення між сторонами шлюбних відносин та без її згоди, тому позивачка вважає свої права порушеними. Розглядаючи позовні\~ вимоги\~ в\~ цій\~ частині,\~ суд\~ зазначає,\~що \~стороною позивача\~не \~надано \~доказів \~щодо \~ введення в експлуатацію спірних автомобільних гаражів № [NUMBER] та № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі ГК Автолюбитель-Воїнвід та реєстрації права власності на них за відповідачем. З відомостей голови Обслуговуючому кооперативі «ГК Автолюбитель-Воїнвід» В`ячеслава Макарова, (а.с.94, т.2), вбачається, що пайові внески не сплачувались ані позивачем, ані відповідачем. Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченої будівництвом нерухомості суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Аналогічні висновки зробив Верховний Суд України у постановах від 18 листопада 2015 року справі № 6-388цс15, від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15 та від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15. Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від таких висновків у своїй постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19. Проте, позовна вимога про стягнення грошової компенсації на будівельні матеріали і конструктивні елементи спірних автогаражів стороною позивача не заявлялася. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] грошової компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності, у розмірі вартості автомобільних гаражів\~№ [NUMBER] \~та №\~ [NUMBER] \~ в\~Обслуговуючому кооперативі\~ГК Автолюбитель-Воїнвід . Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України .

Outcome: partial