Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`ю чоловіка та жінки без шлюбу. Позовну заяву мотивовано тим, що з 2014 року позивачка [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вела спільне господарство та мала спільний бюджет з померлим [PERSON] . За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони турбувались один про одного, разом відпочивали, лікувались, займались благоустроєм будинку. З 24.02.2022 запроваджено воєнний стан в Україні у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Тому вони змушені були покинути своє місце проживання з метою уникнення окупації, та всією родиною переїхали з міста Сєвєродонецьк до міста Дніпро. Весною 2022 року [PERSON] було призвано на проходження військової служби під час мобілізації. [INFO] [PERSON] загинув. Причиною смерті стала політравма із залученням декількох уточнених ділянок тіла. Позивачка [PERSON] займалась похованням [PERSON] . В кінці січня 2022 року [PERSON] дізналась, що вагітна, а біологічним батьком дитини є [PERSON] . Факт батьківства дитини з померлим [PERSON] вже встановлений рішенням суду. На підставі наведеного та з метою можливості оформлення та отримання одноразової грошової допомоги на загиблого, позивачка просить встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 2014 року до 2022 рік. 03.09.2024 від [INFO] до суду надійшли пояснення, відповідно до яких зазначено, що сам по собі факт перебування позивачки із загиблим у близьких стосунках, не може свідчити про те, що вони проживали в зазначений період однією сім`єю. Оскільки позивачці необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, тощо. Зазначають, що факт проживання чоловіка та жінка за однією адресою не є ні головною, не обов`язковою ознакою наявності шлюбних відносин. Також додані фотокопії, не можуть підтвердити спільного проживання, тим паче з 2014 року. Оскільки позивачкою жодним чином не підтверджено належними та допустимими доказами, що за час проживання з [PERSON] вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки, а встановлення відповідного факту в судовому порядку стало актуальним лише після загибелі [PERSON] та необхідно позивачці лише для отримання одноразової грошової допомоги та інших соціальних гарантій, просять ухвалити судове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Парсентьєва О.М. в судовому засідання позовну заяву підтримували в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`являлась. Подала до суду заяву в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Міністерства оборони України - Марціс Б.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник [INFO] , в судове засідання не з`являвся. Про дачу, час та місце розгляду повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, заслухавши учасників справи, дослідив подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення по суті, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив такі факти та їм правовідносини. Відповідно до довідки від 26.03.2022 № 1241-5000504771 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , зареєстрована в м.Сєвєродонецьку, але фактично проживала в м. Дніпро, що також підтверджено Договором оренди квартири від 21.03.2022. Згідно із договору оренди квартири, вбачається, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] (чоловік), [PERSON] (мать) та [PERSON] (дочка). Відповідно до довідки від 16.06.2022 № 3003-5001762337 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , зареєстрована в м.Сєвєродонецьку, але фактично проживає в м. Києві. Згідно із Декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-ТНМА-8АА0 від 11.02.2021 (лікарем загальної практики - сімейним лікарем [PERSON] , адреса місця надання послуг м. Сєвєродонецьк), зазначено, що пацієнтом є [PERSON] , [INFO] , в графі довірена особа у разі екстреного випадку, зазначено позивачку [PERSON] . Також в свою чергу [PERSON] , при укладанні Декларації із сімейним лікарем № 001-40КА-8АА0 від 11.02.2021, зазначає [PERSON] своєю довіреною особою у разі екстреного випадку. Відповідно до свідоцтва про народження у [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) народився син [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданий Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Згідно із Лікарського свідоцтва про смерть № 907 від 20.05.2022, місцем проживання померлого [PERSON] зазначена адреса: місто Дніпро. Причина смерті - політравма із залученням декількох уточнених ділянок тіла. Цій факт підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 907 від 20.05.2022, довідкою про причину смерті від 20.05.2022 та Наказом командира військової частини № [NUMBER] від 29.12.2022 «Про результати проведення службового розслідування за фактом ракетного удару [INFO]». [PERSON] був солдатом, який загинув під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини. З матеріалів справи вбачається, що похованням [PERSON] займалась позивачка [PERSON] , що підтверджується наявного у неї Свідоцтвом про поховання. Також суду бере до уваги той факт, що позивачка [PERSON] та мати загиблого [PERSON] - [PERSON] зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за однією адресою фактичного місця проживання/перебування у місті Києві. З фотокарток які додані до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за період з 2014 року по 2022 рік мали спільний сімейний побут, проводили разом час, мали спільний відпочинок, здавалися дружньою та щасливою родиною разом з дітьми. Відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.03.2024, вбачається, що судом під час розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства, встановлено, що з 2014 року [PERSON] проживала спільно з громадянином [PERSON] без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того в судовому засіданні позивачкою та її представником були надані послідовні та логічні пояснення і докази про проживання однією сім`єю [PERSON] із загиблим [PERSON] , що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги. Однак позивачка [PERSON] зверталась до [INFO] щодо виплати одноразової грошової допомоги, та їй була надана відповідь, що за розглядом її документів, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні їй одноразової грошової допомоги, що підтверджено листом № 13/3688/с від 07.05.2024. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , яка є рідною матір`ю загиблого [PERSON] , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 отримала частину виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". У статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Відповідно до пункту 4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. За вимогами пункту 10 Порядку члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: - заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; - витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); - витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви додаються копії: - документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; - свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; - свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); - свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); - документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); - свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; - документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); - рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); - рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); - постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду. Частиною шостою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Відповідно пунктів 12, 13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Так відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Вказані вище норми дають підстави стверджувати, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця. Водночас, згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають. Суд дійшов висновку, що відмова у призначенні та виплаті позивачки одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця і отримання відповідачкою зазначеної виплати, породжує відповідно спір про таке право, тому суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення позивачки до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в загальному провадженні. До того ж відповідно до Ухвали Деснянського раонного суду міста Києва від 23.03.2023, цивільна справа в окремому провадженні за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [INFO] , [INFO] про встановлення факту проживання однією сім`ю чоловіка та жінки без шлюбу - залишено без розгляду, на підставі того що існує спір про право заявниці на отримання грошової допомоги у зв"язку з загибеллю [PERSON] . Отже встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу має значення для захисту матеріальних інтересів позивачки, в тому числі право на отримання одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого. Суд вважає встановленим факт, що позивачка спільно проживали із загиблим [PERSON] , їхнім взаєминам були притаманні ознаки сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Суд відхиляє заперечення представника Міністерства оборони України щодо не надання позивачкою достатніх доказів проживання однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а також доказів ведення спільного побуту. Беручи до уваги вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт постійного проживання позивачки зі загиблим [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, позивачка позбавлена можливості встановити юридичний факт, суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено, судовий збір повинен бути стягнутий з відповідачки. Проте позивачка просила судові витрати покласти на неї та не стягувати з відповідачки, що приймається судом та підлягає до задоволення.

Outcome: approved