Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 33761.97 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.06.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №643125 та на підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок. Відповідач кредитні зобов`язання не виконала, кошти не повернула. Загальна сума заборгованості становить 33761.97 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 16072.73 грн, заборгованість за відсотками 17689.24 грн. 28.08.2023 року згідно умов договору факторингу №2808-23 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», тому останній набув право вимоги до відповідача. В зв`язку з вищевикладеним, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги. Ухвалою судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2024 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Відповідач відзив до суду не подала. 31.10.2024 року подала заяву в якій зазначила, що борг визнає, просила зменшити суму на 200 грн. які сплачено після подачі позову, та зменшити розмір витрат на правову допомогу, так як вважає їх завищеними. Представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у відсутність.. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне, зокрема, що 25.06.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 643125 про надання споживчого кредиту, який підписано відповідачкою (а.с. 57-58) . Згідно п.1.2 Договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.Відповідно до п.1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн. Згідно умов п.1.8 договору загальна вартість кредиту на дату укладення складає 74846.44 грн. Згідно п.1.4 та 1.5 договору, строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 25.06.2024 року (включно). Тип процентної ставки\~фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно)\~25 % в день (9125 % річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти. Згідно платіжного доручення №5513 від 25.06.2021 року (а.с. 33) [PERSON] було перераховано 20000 грн. В свою чергу відповідач у визначені договором строки кредитні кошти не повернула. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 38) вбачається, що починаючи з листопада 2021 року перестала вносити щомісячні платежі. В результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 25.06.2024 року становить 33761.97 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 16072.73 грн, заборгованість за відсотками 17689.24 грн. Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, а саме відповідачу було направлено досудову вимогу №3177919823-АВ від 15.11.2023 року, проте, відповідач заборгованість кредитним договором не сплатила (а.с. 25), про що і не заперечила в заяві. 28.08.2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було укладено договір факторингу № 2808-23 згідно якого було відступлено право вимоги в тому числі і за договором №643125 про надання споживчого кредиту (а.с. 44-47). У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.\~513\~ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст. ст. 1077, 1078\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За таких обставин, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» починаючи з 28.08.2023 року відповідно до договору факторингу №2808-23 перейшло право грошової вимоги за договором №643125 про надання споживчого кредиту, що укладено між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 3ст.\~509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписом ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності дост.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 614\~ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За нормою ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати заборгованості за відсотками. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано, як і не надано доказів повного виконання кредитних зобов`язань, до заяви датованої 31.10.2024 роком відповідач подала квитанцію 15 від 16.10.2024 року про сплату 200 грн, в період перебування позову в судді, та просила суд відняти їх від суми боргу. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, але ж остання їх належним чином не виконала, суд вважає, що [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором №643125 про надання споживчого кредиту, в розмірі 33561.97 грн. (33761.97-200). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд встановив наступне. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник позивача надав до суду: договір про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), виписку з ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань щодо Адвокатського бюро «Анастасії Міньковської», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11306/10 видане на ім`я [PERSON] . Однак доказів оплати витрат правової допомоги суду не надано, хоча умовами додаткової угоди №003177919823 від 27.06.2024 року до договору про надання правової допомоги, п.2 поповнено розділ 4 порядок здійснення розрахунків, визначено,що виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (а.с. 24). Отже понесені витрати на правову допомогу, документально та належним чином відповідно до норм закону, не підтверджено, а тому не підлягають до стягнення . На підставі ст.\~141\~ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 65). На підставі викладеного,

Outcome: partial