Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Денис В`ячеславович із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначено, що [PERSON] та АТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір № 2031090952_Card. 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторигну № 13/10/23 відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №2031090952_Card перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно п. 1.1. Договору факторингу AT «ОТП БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк» і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між AT «ОТП БАНК» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до Рестру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2031090952_Card в сумі 41678.10 грн, з яких: 24000 грн. - загальна сума боргу по тілу; 17678.1 грн. - загальна сума боргу по відсотках; 0 грн. - загальна сума боргу по комісії. Згідно п, 6.2.3. Договору факторингу право вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та AT «ОТП БАНК» умов що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається Пунктом 6.2.4 Договору факторингу передбачено, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється без згоди боржників. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Позивач зауважив, що при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора. Також, позивач підкреслив, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13.10.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Тож, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 2031090952_CARD в сумі 41678.10 грн. За наведеного, позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 2031090952_CARD в розмірі 41678.10 грн., з яких 24000 грн. - загальна сума боргу по тілу; 17678.10 грн. - загальна сума боргу по відсотках; 0.00 грн. - загальна сума боргу по комісії. Також стягнути понесені судові витрати у справі. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали та позовну заяву з додатками надіслано на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 31.08.2024 відправлення доставлено відповідачу, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву. Отже, вивчивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову через наступне. 12.06.2020 [PERSON] подала анкету-заяву на отримання кредиту у сумі 23\~616.00 грн строком на 24 місяці з ціллю на придбання товарів та послуг. Тож, 12.06.2020 було укладено кредитний договір № 2031090952 між клієнтом [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та банком Акціонерним Товариством «ОТП Банк» (ІК 21685166). За умовами договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується його повернути на умовах: загальний розмір кредиту 23\~616.00 грн з яких 23\~126.00 грн на придбання товару й 490.000 грн на сплату послуг «смс+довідка»; дата остаточного повернення кредиту 12.06.2022; комісія за управління кредитом 3 відсотки від суми кредиту щомісячно; фінансова процентна ставка у розмірі 0.01 відсоток річних (протягом дії кредитного договору); зазначено тип картки MC Gold та номер карткового рахунку. Договір підписано власноруч клієнтом. Додатком №1 до зазначеного договору є графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, що підписаний [PERSON] . Окрім того, додано паспорт споживчого кредиту (інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) [PERSON] від 12.06.2020 та орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту споживача [PERSON] до паспорту споживчого кредиту. Також, додано рахунок-фактуру від 12.06.2020 постачальника ТОВ «Комфі Трейд» на суму 23\~126.00 грн. На товари: пральна машина 14999.00 грн; Хєппі Сервіс на 3 роки КБТ/АВ страховка 1500.00 грн; підключення п/п і п/м Comfi підключення та запуск пральної та посудомийцної машин 249.00 грн; пароочисник Karcher SC 3 EasyFix Premium 5999.00 грн; доставка 379.00 грн. та службовий чек від 12.06.2020 на суму 23\~126.00 грн (кредит 23\~126.00 грн.); службові чеки періодичні звіти; специфікацію до кредитного договору [PERSON] про прийняття позитивного рішення щодо можливості надати позичальнику кредит у сумі 23\~126.00 грн; видаткову накладну ТОВ «Крмфі Трейд» від 12.06.2020 на суму 26\~126.00 грн за кредитним договором № 2031090952. З розрахунку заборгованості виданого представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 2031090952_Сard від 12.06.2020 за період з 13.10.2023 по 30.06.2024 встановлено, що станом на 30.06.2024 заборгованість за кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 41\~678.10 грн. 13.10.2023 між фактором ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014) та клієнтом Акціонерним Товариством «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) укладено договір факторингу № 13/10/23. За цим договором AT «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк» і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між AT «ОТП БАНК» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до Рестру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2031090952_Card в сумі 41678.10 грн, з яких: 24000 грн. - загальна сума боргу по тілу; 17678.1 грн. - загальна сума боргу по відсотках; 0 грн. - загальна сума боргу по комісії. Згідно п, 6.2.3. Договору факторингу право вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та AT «ОТП БАНК» умов що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається Пунктом 6.2.4 Договору факторингу передбачено, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється без згоди боржників. У витягу з реєстру боржників №2 до вказаного вище договору факторингу зазначено боржника [PERSON] за номером кредитного договору №2031090952_Card із загальною сумою заборгованості 41\~678.10 грн Додано правовстановлюючі документи ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів». Розглядаючи заявлені вимоги, суд виходить із наступного. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2\~ст. 639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 1\~ст. 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. В порядку визначеному ч. 2\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі\~ст. 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). У ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд\~\~у постанові від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15 вказав на те, що\~надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року\~\~у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~і\~статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст.12,\~81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. З наведених обставин справи вбачається, що позивач є правонаступником кредитора за зобов`язаннями, в яких відповідач є боржником. Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом із тим в обгрунтування своїх вимог позивачем надано лише сам кредитний договір та додатки до нього (анкету-заяву а отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, та графіки платежів); чеки ТОВ «Комфі Трейд». А з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц. При цьому, для підтвердження дійсності права вимоги, що відступається клієнт надає фактору документацію в порядку передбаченому цим договором, що встановлено п. 6.2.2 договору факторингу. Однак, самим позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування первісними кредиторами кредитних коштів відповідачу. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за кредитним договорами не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит та чи дійсно виникла така заборгованість. Вказані висновки суду гуртуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі №\~\~755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі №\~219/1704/17. Посилання позивача на те, що сам наданий договір позики №2031090952_Card від 12.06.2020 і є належним доказом надання кредитних коштів відповідачу, суд вважає безпідставними, оскільки, такий договір не є документом, який підтверджує перерахування коштів. За вказаних обставин, а саме у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а отже і обставин видачі позики, з метою доведення виконання умов вищенаведеного договору, ненаданням належного розрахунку заборгованості суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі. Крім того, суд зауважує на тому, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників №2 до договору факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023 не містить підпису сторін фактору та клієнта, їх печаток, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача за договорами. Враховуючи усе викладене вище, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у заявлених позовних вимогах ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід відмовити у повному обсязі. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати понесені позивачем, суд у відповідності до ст. \~ст.141\~ЦПК України покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed