Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представниця [PERSON] - адвокатка Бондарчук В.Ю. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною. Свої вимоги мотивує тим, що з 2023 між сторонами склалися напружені відносини. Після смерті чоловіка відповідачки [PERSON] [INFO], остання почала все частіше ображати позивачку прилюдно, принижуючи при цьому її честь та гідність. 18.04.2024 до Рівненської обласної державної адміністрації надійшло письмове звернення від [PERSON] , яке 27.03.2024 провідним спеціалістом відділу роботи із звернення громадян апарату облдержадміністрації [PERSON] було зареєстроване, відповідно до резолюції заступника голови облдержадміністрації [PERSON] звернення надіслано на виконання директору департаменту освіти і науки облдержадміністрації [PERSON] , начальнику Дубенської районної військової адміністрації - голові Дубенської РДА Всеволоду Пекарському, начальнику юридичного відділу апарату облдержадміністрації Наталії Поліщук. Дубенська РДА надіслала звернення [PERSON] до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області з метою перевірки та вжиття заходів. Тобто інформація, що зазначена [PERSON] у її зверненні, була доступна для перегляду вищевказаних осіб. [PERSON] поширила інформацію наступного змісту: « [INFO] мій чоловік сказав [PERSON] , що хоче взяти мене на роботу - вчителем фізичного виховання (на час відсутності основного працівника, який пішов добровольцем у ЗСУ). 16 серпня мого чоловіка викликав голова громади [PERSON] . Він сказав положити телефон у секретаря і розпочалася розмова з того, щоб мене не брати на роботу в школу і [PERSON] також долучилася до розмови. Причини вони не вказали (чомусь це було дуже дивно?). А чоловікові погрожували, що у 2026 році йому не продовжать контракт. А також залякували тим, що будуть збирати батьків проти директора». Зі слів позивачки дана інформація не відповідає дійсності. Також звернення [PERSON] містить інформацію наступного змісту: «…4 роки тому [PERSON] збирала в школі поза спиною директора вчителів, які були проти мого чоловіка - їх було 4 (в тому числі завуч). А у вічі вона завжди була за директором. Чоловік завжди казав, що у [PERSON] така дивна поведінка, що вона будь - то за директором, але разом з тим і проти нього…». «…. [PERSON] вона була потаскухою [PERSON] (я дуже вибачаюся за такі слова, але…), а зараз [PERSON] і керує вона ним. [PERSON] за останніх чотири роки ніяких претензій не виставляв до мого чоловіка. Але починаючи з серпня 2023 року по 14.12.22 він просто нищив мого чоловіка. [PERSON] вже це робила 4 роки підряд (у вічі одне, а дальше робила свою роботу)…» «…всі знають [PERSON] з [PERSON] . Коли мене звільнили, всі батьки почали писати заяви на мою підтримку. То завуч…мені сказала, що вона боїться [PERSON] і [PERSON] . Люди ці гірші звірів…вони [PERSON] просто хотіли усунути з посади директора. А [PERSON] був розумний і -, то вони морально достали. [PERSON] останніх 4 роки дуже прискіпливо відносилася до роботи чоловіка, але мій чоловік багато років вчив [PERSON] , вона кожен вечір телефонувала і питалася по різних моментах. Але [PERSON] завжди казав, що її так і не навчив, бо вона від природи тупа…». «Такий начальник як [PERSON] - відповідає займаній посаді?». Також вказує, що це не перший випадок поширення щодо [PERSON] недостовірної інформації відповідачкою. [PERSON] є посадовою особою місцевого самоврядування, має багато нагород за вагомі досягнення, сумлінну працю та високу професійну майстерність, позитивно характеризується за місцем роботи, є багатодітною мамою. Позивачка вважає, що поширена [PERSON] відносно неї інформація є недостовірною та підлягає спростуванню. 1.2 Відповідачка своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначені строки не скористалася. У судовому засіданні 16.08.2024 [PERSON] визнала, що це вона поширила текст, який просять скасувати, однак позовні вимоги не визнала з поясненнями, що все це правда і вона має право висловлювати так свою думку, бо позивачка чинила тиск на її чоловіка, у нього стався напад і він помер [INFO] . При цьому неодноразово вжила на адресу позивачки образливі слова, що характеризують ініціаторку вирішення цієї справи як жінку легкої поведінки. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою головуючого судді Ральця Р.В. від 23.05.2024 відкрито провадження в справі і призначено підготовче засідання. 16.08.2024 ухвалою судді Ральця Р.В. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.10.2024, сторони повідомленні про час та місце розгляду справи. 2.2. 07.10.2024 ухвалою суду справу прийнято в провадження головуючої судді Жуковської О.Ю. Зважаючи на предмет спору і характер правовідносин у малозначній справі, ухвалено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на попередньо узгоджену дату 28.10.2024. Також вказаною ухвалою встановлено сторонам строк для подачі заяв по суті позову. 2.3. Заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Судом встановлено, що розпорядженням сільського голови Привільненської сільської ради №85 від 23.12.2020 [PERSON] призначено на посаду начальника відділу освіти та соціально-культурної сфери Привільненської сільської ради як таку, що пройшла за конкурсом та присвоєно [PERSON] 13 ранг 6-ої категорії посад посадових осіб місцевого самоврядування (а.с.17). 3.2. Згідно розпорядження сільського голови Привільненської сільської ради №41-к від 22.04.2024 [PERSON] призначено на посаду начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Привільненської сільської ради та присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування у межах 6-ої категорії посад (а.с.18). 3.3. Згідно характеристики Привільненської сільської ради [PERSON] є посадовою особою місцевого самоврядування з 2016 року, кваліфікована та відповідальна керівниця. Принципова, має розвинуте почуття відповідальності за доручену справу. Постійно працює над підвищенням та оновленням професійного досвіду Вміло комунікує з іншими структурними підрозділами сільської ради, керівниками підприємств, установ, організації громади. У спілкуванні доброзичлива і привітна, володіє високим рівнем культури поведінки, у критичних ситуація поводиться коректно. Заміжня, зразкова дружина та мама. З час роботи у Привільненській сільській ради відсутні дисциплінарні стягнення (а.с.20). 3.4. За багаторічну сумлінну працю, високу професійну майстерність, вагомі досягнення у діяльності [PERSON] має низку нагород, грамот та подяк (а.с.21-27). 3.5. 26.03.2024 [PERSON] звернулася із письмовою заявою до Рівненської обласної державної адміністрації, згідно якої просила провести службове розслідування відносно голови Привільненської сільської ради [PERSON] та начальника відділу освіти [PERSON] . Звернення [PERSON] містить інформацію наступного змісту: « [INFO] мій чоловік сказав [PERSON] , що хоче взяти мене на роботу - вчителем фізичного виховання (на час відсутності основного працівника, який пішов добровольцем у ЗСУ). 16 серпня мого чоловіка викликав голова громади [PERSON] . Він сказав положити телефон у секретаря і розпочалася розмова з того, щоб мене не брати на роботу в школу і [PERSON] також долучилася до розмови. Причини вони не вказали (чомусь це було дуже дивно?). А чоловікові погрожували, що у 2026 році йому не продовжать контракт. А також залякували тим, що будуть збирати батьків проти директора» (записано дослівно, аркуш звернення 1 за нумерацією відповідачки, а.с.31). Також звернення [PERSON] містить інформацію наступного змісту: «…4 роки тому [PERSON] збирала в школі поза спиною директора вчителів, які були проти мого чоловіка - їх було 4 (в тому числі завуч). А у вічі вона завжди була за директором. Чоловік завжди казав, що у [PERSON] така дивна поведінка, що вона будь - то за директором, але разом з тим і проти нього…» (записано дослівно, аркуш звернення 4 за нумерацією відповідачки, а.с.34). «…. [PERSON] вона була потаскухою [PERSON] (я дуже вибачаюся за такі слова, але…), а зараз [PERSON] і керує вона ним. [PERSON] за останніх чотири роки ніяких претензій не виставляв до мого чоловіка. Але починаючи з серпня 2023 року по 14.12.22 він просто нищив мого чоловіка. [PERSON] вже це робила 4 роки підряд (у вічі одне, а дальше робила свою роботу)…» (записано дослівно, аркуш звернення 6 за нумерацією відповідачки, а.с.36). «…всі знають [PERSON] з [PERSON] . Коли мене звільнили, всі батьки почали писати заяви на мою підтримку. То завуч…мені сказала, що вона боїться [PERSON] і [PERSON] . Люди ці гірші звірів…вони [PERSON] просто хотіли усунути з посади директора. А [PERSON] був розумний і---, то вони морально достали. [PERSON] останніх 4 роки дуже прискіпливо відносилася до роботи чоловіка, але мій чоловік багато років вчив [PERSON] , вона кожен вечір телефонувала і питалася по різних моментах. Але [PERSON] завжди казав, що її так і не навчив, бо вона від природи тупа…» (записано дослівно, аркуш звернення 8,9 за нумерацією відповідачки, а.с.38,39). «Такий начальник як [PERSON] - відповідає займаній посаді?» (записано дослівно, аркуш звернення 10 за нумерацією відповідачки, а.с.40). 3.6. Згідно інформації, наданої Рівненською обласною державною адміністрацією, письмове звернення [PERSON] зареєстроване у відділі роботи із зверненнями громадян апарату облдержадміністрації 27.03.2024 провідним спеціалістом відділу [PERSON] . Відповідно резолюції заступника голови облдержадміністрації [PERSON] звернення надіслано на виконання директору департаменту освіти і науки облдержадміністрації [PERSON] , начальнику Дубенської районної військової адміністрації - голові Дубенської РДА Всеволоду Пекарському, начальнику юридичного відділу апарату облдержадміністрації Наталії Поліщук. Цей факт також підтверджується копією реєстраційно-контрольної картки (а.с.42-43). 3.7. Згідно інформації, наданої Дубенською РДА - Дубенською районною військовою адміністрацією від 17.04.2024, звернення [PERSON] , яке надійшло до Дубенської РДА від Рівненської обласної державної адміністрації, знаходиться у відділі освіти, культури та спорту райдержадміністрації та буде розглянуте у термін, зазначений у реєстраційно-контрольній картці облдержадміністрації. Додатковим листом Дубенська РДА повідомила, що Дубенська райдержадміністрація надіслала зазначене звернення до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області з метою перевірки зазначених у ньому фактів та вжиття відповідних заходів (а.с.44,45, 49). 3.8. Згідно повідомлення Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 01.05.2024 зазначено, що під час розгляду повідомлення Дубенської районної державної (військової) адміністрації звернення гр. [PERSON] по факту нібито вчинення адміністративного тиску головою Привільненської сільської ради [PERSON] та [PERSON] на директора Молодавської гімназії Миколу [PERSON], що зі слів [PERSON] призвело до серцевого нападу, а в подальшому до його смерті, вказані факти не знайшли свого підтвердження, в даній події відсутні ознаки правопорушення (а.с.47). 3.9. Як вбачається з характеристики, наданої КЗ «Молодавська гімназія» на вчителя фізичної культури [PERSON] , остання працювала у Молодавській гімназії учителем фізичної культури з 12.09.2023 до 16.01.2024 (на час відсутності основного працівника), на належному рівні виконувала свої посадові обов`язки. Після смерті свого чоловіка [PERSON] , який був директором Молодавської гімназії, у [PERSON] почали з`являтися прояви агресивної поведінки щодо колег. Вона скомпрометувала їх на розмову та без їхньої згоди записувала на диктофон. Неодноразово зводила наклепи на учителя фізичної культури, який у зв`язку із звільненням з ЗСУ мав повернутися на своє основне робоче місце. Займалася маніпуляцією учнів та батьків, налаштовуючи їх проти вчителя. Негативно висловлювалася щодо начальника відділу освіти та соціально-культурної сфери [PERSON] та сільського голови [PERSON] . Все це приводило до конфліктних ситуацій, як у шкільному колективі, так і за його межами. У зв`язку з цим у колективі панувала нездорова атмосфера, яка заважала вчителям надавати якісні освітні послуги (а.с.50-51). 3.10. Крім того, судом було прослухано запис підготовчого засідання, проведеного попереднім складом суду за участю представниці позивачки та відповідачки [PERSON] . На вказаному записі [PERSON] підтвердила, що це вона написала зазначене вище звернення, при цьому остання нецензурно виразилась у сторону [PERSON] , а також називала її образливими словами, які очевидно принижують честь та гідність жінки, за що їй було зроблено зауваження головуючим у справі. Однак відповідачка на зауваження не реагувала належним чином, вказуючи, що має право так висловлювати свою думку. Вона не менше семи разів обізвала опонентку образливими словами, що по суті означають жінку, яка за гроші надає сексуальні послуги. IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ч. 1, 3 ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Частиною другою статті 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Свобода на вираження поглядів (свобода слова) не є безмежною, вона може обмежуватися законодавчими нормами для захисту загальних інтересів національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, а також прав, свобод та законних інтересів окремої людини. Відповідно ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації; особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, ділової репутації. Отже, право на поширення інформації про іншу особу пов`язується з обов`язком перевірити достовірність такої інформації, а також зустрічним правом особи, про яку поширюється інформація, вимагати поваги до її честі, гідності та ділової репутації. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Захист права на недоторканність честі, гідності та ділової репутації може здійснюватися у загальний спосіб: відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України), та/або у спеціальний: спростування недостовірної інформації (ст. 277 ЦК України). Відповідно ч.1, 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Як вказано у Постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі № 461/9631/15-ц, тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ) щодо її застосування. Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі за текстом - Постанова ВСУ № 1), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Поширенням інформації вважається опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно із ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, відповідно статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Свобода висловлювань не обмежується фактичними даними, які можна підтвердити. Вона включає також погляди, критику, припущення. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. У п. п. 24, 25 постанови від 27 лютого 2009 року №1 "Про cудову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд, ухвалюючи рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, у рішенні за необхідності може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинна бути оприлюднена. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1. Судом встановлено, що між сторонами склалися напружені недоброзичливі відносини, внаслідок чого виник спір про захист особистого немайнового права, що забезпечує соціальне буття фізичної особи право на повагу до гідності та честі, недоторканість ділової репутації, спростування недостовірної інформації. 5.2. Відповідачка визнає, що саме нею написане звернення до Рівненської облдержадміністрації яке було поширено, таким чином це не потребує доказування. Заперечення відповідачки в цій справі зводились лише до одного: все, що вона написала - це її особисті думки, на які вона має право і вони не підлягають спростуванню. При цьому, суд звертає увагу, що з однієї сторони, можливість вільного висловлювання гарантовано Конституцією України, а саме: ст. 34 гарантовано право на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань. Проте одночасно така інформація повинна поширюватися із дотриманням законодавчих норм про її достовірність та не порочити честь, гідність та ділову репутацію інших осіб, тобто не порушувати прав інших осіб. Але відповідачка порушує право на повагу до честі і гідності позивачки і робить це навіть в умовах судового розгляду справи. 5.3. Дослідивши усі докази, суд висновує, що частина інформації, яку просить спростувати сторона позивача, містить судження, які відображають вільний переказ історії, не є фактами і не підлягають спростуванню. Зокрема, інформація у фразах: « [INFO] мій чоловік сказав [PERSON] , що хоче взяти мене на роботу - вчителем фізичного виховання (на час відсутності основного працівника, який пішов добровольцем у ЗСУ). 16 серпня мого чоловіка викликав голова громади [PERSON] . Він сказав положити телефон у секретаря і розпочалася розмова з того, щоб мене не брати на роботу в школу і [PERSON] також долучилася до розмови. Причини вони не вказали (чомусь це було дуже дивно?). А чоловікові погрожували, що у 2026 році йому не продовжать контракт. А також залякували тим, що будуть збирати батьків проти директора» - це довільний виклад думок та припущень відповідачки щодо події, яка можливо мала місце та про яку їй стало відомо від покійного чоловіка. Дана інформація відображає особисту точку зору останньої та не є негативною по відношенню до позивача , тому не підлягає спростуванню. 5.4. Однак наступна фраза: «…4 роки тому [PERSON] збирала в школі поза спиною директора вчителів, які були проти мого чоловіка - їх було 4 (в тому числі завуч). А у вічі вона завжди була за директором. Чоловік завжди казав, що у [PERSON] така дивна поведінка, що вона будь - то за директором, але разом з тим і проти нього…» не залишає сумніву, що йдеться про конкретний факт вчинення [PERSON] певних дій у шкільному колективі без відома керівництва і таким чином, що вона не дотримується морально-етичних принципів,а тому не гідна людина. У висловлюванні йдеться про дії конкретної особи у певний період часу, тобто, про фактичні обставини. 5.5. У фразі «…. [PERSON] вона була потаскухою [PERSON] (я дуже вибачаюся за такі слова, але…), а зараз [PERSON] і керує вона ним» відповідачка прямо стверджує про порушення позивачкою принципів моралі та на її неетичну поведінку в особистому житті. Така інформація викладена в негативному форматі, де [PERSON] - багатодітну матір і педагогічного працівника, - було звинувачено у інтимних зв`язках і використанні їх з користю, що не відповідає дійсності, оскільки не підтверджено жодними доказами. Разом з тим продовження фрази: « [PERSON] за останніх чотири роки ніяких претензій не виставляв до мого чоловіка. Але починаючи з серпня 2023 року по 14.12.22 він просто нищив мого чоловіка. [PERSON] вже це робила 4 роки підряд (у вічі одне, а дальше робила свою роботу)…», знову ж таки є суб`єктивною думкою відповідачки про відносини її покійного чоловіка з [PERSON] . 5.6. Інша частина інформації, яку просить визнати недостовірною позивач та яка міститься у твердженнях: «…всі знають [PERSON] з [PERSON] . Коли мене звільнили, всі батьки почали писати заяви на мою підтримку. То завуч…мені сказала, що вона боїться [PERSON] і [PERSON] . Люди ці гірші звірів…вони [PERSON] просто хотіли усунути з посади директора. А [PERSON] був розумний і---, то вони морально достали» не є негативною по відношенню до позивача та містить критичні висловлювання стосовно ситуації щодо звільнення відповідачки та є вираженням погляду [PERSON] на певні події. Зазначені у вказаній частині допису відомості не є недостовірною інформацією, що підлягає судовому захисту шляхом її спростування, оскільки його стилістика викладення та застосовані мовні обороти не мають стверджувального характеру з посиланням на конкретні фактичні дані та обставини стосовно особи позивача. З огляду на наведене, зазначена інформація підпадає під категорію оціночних суджень. 5.7. В той же час, інша частина фрази « [PERSON] останніх 4 роки дуже прискіпливо відносилася до роботи чоловіка, але мій чоловік багато років вчив [PERSON] , вона кожен вечір телефонувала і питалася по різних моментах. Але [PERSON] завжди казав, що її так і не навчив, бо вона від природи тупа…» виражена у формі фактичного твердження, факт здійснення позивачкою «щовечора» телефонних дзвінків до покійного чоловіка відповідачки не підтверджений жодними доказами. При цьому таке твердження негативно характеризує позивачку як непрофесіоналку. Крім того, вираз «вона від природи тупа…» в контексті усієї фрази сприймається читачем як «не дуже розумна». Тупість в українській мові має негативне значення, бо розуміється як - відсутність міркування, нездатність включати голову і думати. Тому таке твердження для позивачки як посадової особи місцевого самоврядування з вищою освітою має негативний характер і принижує її ділову репутацію. Тому в цій частині суд позов задовольняє. 5.8. В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. Також суд звертає увагу, що спростування недостовірної інформації, поширеної [PERSON] , повинно бути здійснено у спосіб її поширення - шляхом подання відповідного письмового звернення до Рівненської обласної державної адміністрації та долучення вступної та резолютивної частини рішення під заголовком «Спростування». 5.10. Оскільки суд по суті задовольняє позов, бо частина інформації з оскаржуваного звернення є недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача, і зобов`язує відповідачку подати спростування, то згідно ст. 141 ЦПК України з неї на користь позивача необхідно стягнути й понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial