Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву до Тернопільської міської ради про визнання за ним права власності на майно за набувальною давністю на 1/7 частину квартири за [ADDRESS] , заг. площею 65.5 кв.м. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його дід [PERSON] , який мав двох дітей від першого шлюбу [PERSON] , [PERSON] , 10 жовтня 1974 року уклав шлюб із [PERSON] . [PERSON] дітей чоловіка не всиновила. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] , сім`я якої складалась з шести осіб - чоловік [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , зять [PERSON] , внук [PERSON] , видано ордер на право зайняття квартирою за [ADDRESS] . 24 квітня 1995 року [PERSON] , чоловік [PERSON] , помер. 19 вересня 1997 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації [PERSON] та членам її сім`ї - сину [PERSON] , доньці [PERSON] , зятю [PERSON] , внукам [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло квартиру за [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м. в м.Тернополі. Рішенням Тернопільської міської ради за №6/3/8 від 23 грудня 2010 року [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась із 1/7 частини квартири за [ADDRESS] . Відповідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру [PERSON] заповітів не залишала, спадкові справи після її смерті не заводились через відсутність спадкоємців. На даний час власником 6/7 частин квартири за [ADDRESS] є він [PERSON] : 5/7 частин згідно Договору Дарування від 07 березня 2024 року та 1/7 частини згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 1997 року. Відповідно до довідки від 08.05.2024 року, виданої ПП «Наш дім» [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20 квітня 2004 року по даний час. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] він добросовісно заволодів належною їй 1/7 частиною вищезазначеної квартири та став там проживати. Пояснює, що він з членами своєї сім`ї відкрито та безперервно користується цілою квартирою вже більше двадцяти років з моменту смерті [PERSON] , здійснює ремонтні роботи у квартирі, несе усі витрати пов`язані з обслуговуванням вказаного нерухомого майна, сплачує комунальні послуги по утриманню квартири. 17 квітня 2024 року ним виготовлено технічний паспорт в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації на зазначену квартиру. Спадкові права на 1/7 частину квартири за [ADDRESS] , що належала [PERSON] ніким не оформлялися, оскільки спадкоємці після смерті останньої відсутні. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи у відсутність представника міської ради і покладається на думку суду при вирішенні даного спору. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 квітня 1974 року, прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 жовтня 1974 року Байковецькою сільською Радою Тернопільського району. 5 лютого 1985 року [PERSON] та її сім`ї із 6 осіб, на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25 січня 1985 року було видано Ордер за № [NUMBER] серія МК на право заняття трьох кімнатної квартири за [ADDRESS] , що стверджується копією ордеру. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 1997 року, Міське бюро технічної інвентаризації посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , дійсно належить за правом спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , загальна площа квартири становить 65,5 кв. м., що стверджується свідоцтвом, виданим згідно з розпорядженням (наказом) від 12.09.1997 року № 24148. Таким чином, [PERSON] та членам її сімї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належало на праві приватної власності по 1/7 частині квартири [ADDRESS] . Відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 23 грудня 2010 року за [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] . Згідно Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 07 березня 2024 року, зареєстрованим в реєстрі за №473, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подарували позивачу [PERSON] належні їм частини квартири, загалом 5/7 частин квартири. Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав від 07 березня 2024 р. за № 368958550 та Витягу з Державного реєстру речових прав від 07 березня 2024 р. за №368957645, власником відповідно 4/7 та 1/7 квартири за [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 07 березня 2024 року за реєстровим № 473, є [PERSON] , що стверджується відповідними Витягами та вищезазначеним Договором дарування. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 квітня 1995 року відділом ЗАГСу. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управляння юстиції Тернопільської області. Згідно свідоцтва про народження від 13 листопада 1962 року серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] , яка 17 вересня 1983 року уклала шлюб з [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 17 вересня 1983 року серії [NUMBER] Байковецькою сільською радою Тернопільського району. Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому 14 червня 1986 року серії [NUMBER] , [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої ПП «Наш дім» 08 травня 2024 за № 406, [PERSON] зареєстрований за адресою по [ADDRESS] з 20 квітня 2004 року по даний час. Разом з ним зареєстровані: мати [PERSON] , син [PERSON] , брати [PERSON] та [PERSON] , брат мами [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої ПП «Наш дім» 11 вересня 2024 за № 1, на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) у квартирі [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24 вересня 2024 року за №78480710, наданої Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, інформація у Спадковому реєстрі щодо відкриття спадкових справ та видачі свідоцтв після померлої [PERSON] відсутня. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15 квітня 2024 року за №76611923, наданої приватним нотаріусом Салій О.В., інформація у Спадковому реєстрі щодо заповітів, спадкових договорів щодо [PERSON] відсутня. Таким чином, судом встановлено відсутність спадкоємців після смерті вказаної особи, а також відсутність інформації щодо складання нею заповітів. З технічного паспорту на квартиру за [ADDRESS] , виготовлено 17 квітня 2024 року ПП [PERSON] на замовлення позивача вбачається, що загальна площа квартири, 65.5 кв.м., житлова 39.3 кв.м. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача та проживає разом з ним у спірній квартирі, повідомила, що її син [PERSON] з 2004 року постійно проживає та зареєстрований у спірній квартирі, безперервно та відкрито володіє даним майном, здійснює ремонт, догляд та сплачує комунальні послуги. Він є єдиним власником інших 6/7 частин квартир, однак оформити право власності на належну [PERSON] 1/7 частину спірної квартири у порядку спадкування він не може, так як не є спадкоємцем після її смерті. Інших осіб, які б претендували на дане майно не має. Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині першій\~статті 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положення ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з вимогами\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої\~статті 344 Цивільного кодексу України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Велика Палата Верховного Суду в Постанові у справі № 910/17274/17 від 14 травня 2019 року зазначила, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). \~ \~ \~ \~ Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до\~статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. \~ \~ \~ \~Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду наголосила, що відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. \~ \~ \~ \~ Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. \~ \~ \~ \~Також ВП ВС зазначила, що давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у\~Цивільному кодексі України\~строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Аналогічна правова позиція щодо застосування вимог\~ст. 344 ЦК України\~підтримана й у подальшій практиці Верховного Суду, зокрема в постанові у справі № 607/21758/19 від 22 лютого 2021 року. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~про те, що правила\~статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК України\~набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК України\~поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року. У відповідності до вимог п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також ч. 4\~ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, показами свідків, що позивач достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном, а саме 1/7 частиною квартири за [ADDRESS] , протягом більше 10 років, а тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності за позивачем на вказане майно не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, відсутність заперечень щодо задоволення позову із сторони відповідача, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на 1/7 частину квартири за [ADDRESS] , загальною площею 65,5 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved