Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Позов мотивує тим, що [INFO] в с. Успенка Конотопського району Сумської області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,48 га, яка розташована на території Буринської міської ради Конотопського району Сумської області (раніше Успенської сільської ради Буринського району Сумської області). За життя, [PERSON] склала заповіт, який 30.03.2016 року посвідчений секретарем Успенської сільської ради Буринського району Сумської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №54, в якому вищевказану земельну заповіла йому. Від дня народження і до дня смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були зареєстровані її онук - [PERSON] та онука - [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Після того, як він нещодавно дізнався про наявність заповіту на його ім`я, він звернувся до приватного нотаріуса, проте нотаріус ознайомившись із наданими документами повідомив про пропуск строку для прийняття спадщини, у зв`язку з чим для вирішення вказаного питання рекомендував звернутися до суду. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а саме через його необізнаність про наявність заповіту на його ім`я, оскільки він та [PERSON] проживали в різних населених пунктах, далеко один від одного. Він з нею не спілкувався, вони між собою не перебувають у родинних відносинах у зв`язку з чим не міг знати про існування заповіту. На підставі викладеного, просив визначити йому додатковий строк, тривалістю два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті [INFO] в с Успенка Конотопського району Сумської області - [PERSON] . Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 11.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 10.10.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду. Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи провести у їхню відсутність, позовні вимоги визнали повністю. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. Оскільки, сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Успенка Конотопського району Сумської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Успенської сільської ради, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №661135, виданого 19.08.2002 року на підставі розпорядження голови Буринської райдержадміністрації від 15.04.2002 року за №86 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №135 (а.с.6). Відповідно довідки Успенського старостинського округу Буринської міської ради Сумської області №231-У від 08.07.2024, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] від дня народження і до дня смерті. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. На день смерті спадкодавця [PERSON] спільно з нею проживали та були зареєстровані: невістка - [PERSON] , онук - [PERSON] , онука - [PERSON] , правнука [PERSON] .. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Успенською сільською радою 07.11.2008 року за реєстраційним №409 та 30.03.2016 року за реєстраційним номером № [NUMBER] не скасовувався і не змінювався (а.с.8). Згідно заповіту від 13.03.2016 року посвідченого [PERSON] секретарем Успенської сільської ради Буринського району Сумської області та зареєстрованого в реєстрі за №54, [PERSON] , [INFO] за життя земельну ділянку площею 2,48 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Успенської сільської ради, заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.7). У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України). Судом встановлено, що позивач будучи спадкоємцем за заповітом заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк не подав, що також підтверджується листом приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В. (а.с.12). Згідно з витягів зі Спадкового реєстру, [PERSON] складено два заповіти, який посвідчений 07.11.2008 року Успенською сільською радою та зареєстрований у Спадковому реєстрі за №46156539, номер в реєстрі нотаріальних дій 408 та посвідчений 30.03.2016 року Успенською сільською радою та зареєстрований у Спадковому реєстрі за №58983726, номер в реєстрі нотаріальних дій 54. Інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в реєстрі відсутні (а.с.9, 10-11). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17 та підтриманий Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 року у справі № 263/1221/17, від 17.03.2021 року у справі № 308/4272/19 та від 22.02.2021 року у справі № 644/7785/19. Таким чином, суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки він не знав про існування заповіту складеного на його користь. Враховуючи викладене, а також те, що причини пропуску позивачем, встановленого законом, шестимісячного строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є поважними, а тому приходить до висновку про задоволення позову та визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини протягом двох місяців.

Outcome: approved