Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

В серпні 2024 року представник позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" № 2025582840_CARD від 23.08.2019 в сумі 67275,13 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників, зокрема, за заявою-анкетою про надання банківських послуг № 2025582840_CARD від 23.08.2019, укладеною між AT «ОТП Банк» та [PERSON] . Позивач вказує, що 23.08.2019 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2025582840_CARD, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та правил користування карткою, тарифів Банку, паспорту споживчого кредиту, розміщених на офіційному сайті банку. На підставі Заяви-анкети банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб. Відповідно до Заяви-анкети, визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається заявою-анкетою, тарифами Банку та договором. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5 % в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконала, що призвело до виникнення заборгованості за вказаним кредитним договором, яка станом на день відступлення права вимоги, складала суму в розмірі 67275,13 грн, з яких: 32200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 35075,13 грн - заборгованість по відсоткам. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання зобов`язань за договором, позивач, як законний правонаступник первісного стягувача, вимушений звернутись до суду із даним позов та просить стягнути суму зазначеної заборгованості із відповідача на користь товариства в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2024, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д . Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2024, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Після відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін представник позивача, надіславши до суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу, з будь-якими іншими клопотаннями/заявами до суду не звертався. Відповідач з клопотаннями про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням (викликом) сторін, - до суду не зверталась. Відзив на позов зі сторони відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23.08.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір та підписано заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2025582840_CARD, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Тарифів Банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщенні на офіційному сайті Банку. На підставі заяви-анкети банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб. Всі інші умови кредитування було визначено у паспорті споживчого кредиту. Відповідно до заяви-анкети, визначено умови обслуговування кредитної лінії, зокрема, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається заявою-анкетою, тарифами банку та договором. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. З наявних у справі доказів вбачається, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надавав відповідачу кредитні кошти. Відповідачем кредитні кошти були отримані, деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості, однак, в подальшому в порушення умов кредитного договору відповідач припинила належним чином виконувати свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу № 24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі № 265, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками у розмірі Портфеля заборгованості, зазначених в реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором № 2025582840_CARD від 23.08.2019, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Станом на день відступлення права вимоги станом заборгованість відповідача складала суму в розмірі 67275,13 грн, з яких: 32200,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 35075,13 грн - заборгованість по відсоткам, щ підтверджується відповідним розрахунком. 15.05.2024 позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором по карті, однак, зазначена вимога не була отримана відповідачем, та була повернута за закінченням терміну зберігання. Доказів належного виконання зобов`язань за укладеним договором відповідач суду не надала, як і не надала доказів на спростування розміру заборгованості, який було заявлено позивачем. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з умовами кредитного договору, у разі порушення строку сплати платежів за договором, клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на день відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становила суму в розмірі 67275,13 грн., що відповідачем в ході розгляду справи спростовано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, позивачем доведено неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, відповідач доказів належного повернення коштів за договором суду не надала та доводи позову не спростувала, а відтак суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача, як законного правонаступника первісного стягувача, заборгованість в примусовому порядку. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 3028,00 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., які позивач очікує понести, у зв`язку з розглядом справи. Сплата позивачем судового збору в сумі 3028,00 грн. при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн. Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. При цьому, суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні без виклику сторін у справі. Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу в сумі 5000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved