Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся 30.07.2024 в суд із заявою, у якій просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності йому, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , правовстановлюючих документів, а саме договору купівлі-продажу квартири від 5 березня 1998 року (біржовий контракт № 1-87), який зареєстровано у реєсті за № 1-87 від 05 березня 1998 року, у якому одним із покупців вказано [PERSON] , та реєстраційного посвідчення № 5/2002 від 25 березня 1998 року, у якому вказано, що квартира в [ADDRESS] в цілому зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги мотивує наступним. Вказує, що він, [PERSON] , та [PERSON] уклали шлюб 07.08.1977. У зв`язку із реєстрацією шлюбу дружина змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 07 серпня 1977 року. Від подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , яка 14.09.2002 одружилась із [PERSON] у зв`язку із чим змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 14 вересня 2002 року Дублянською міською радою. Вказує, що 05.03.1998 на підставі договору купівлі-продажу заявник із дружиною придбали квартиру [ADDRESS] . На підставі цього договору їм було видано відповідне реєстраційне посвідчення № 5/2002 від 25.03.1998, а 15.04.2024 Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки видано дублікат цього реєстраційного посвідчення. Зазначає, що він із дружиною постійно проживали та були зареєстровані у придбаній квартирі, а саме дружина до дня її смерті, а він продовжує в такій проживати та є зареєстрований. Вказує, що його дружина [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смертьСерія [NUMBER] , виданого 16 січня 2024 року Департаментом міської агломерації Львівської міської ради. Вказує, що маючи намір відчужити належну йому частку в придбаній квартирі, він виявив, що не взмозі розпорядитися своїм майном, оскільки у договорі купівлі-продажу від 05.03.1998 зазначено, що покупцями є [PERSON] та [PERSON] . Аналогічно, у виданому реєстраційному посвідченні та його дублікаті також вказано, що право власності в цілому зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] . Стверджує, що наведене є результатом граматичної помилки, що допущена при перекладі його та дружини прізвища у правовстановлюючих документах. Однак, незважаючи на суто граматичний характер цієї помилки, заявник позбавлений можливості розпорядитися своїм майном, оскільки існують розбіжності в документах, які не дозволяють однозначно ідентифікувати його як співвласника. Оскільки у позасудовому порядку він позбавлений можливості захистити свої права, то змушений в судовому порядку звертатися із цією заявою. Вважає, що є всі підстави встановити юридичний факт, як наслідок задовольнити його заяву. Ухвалою суду від 31 липня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 29 жовтня 2024 року. Заявник в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак воін подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним, що стверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотань не подавала. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності заявниці та заінтересованої особи, які не з`явилися в судове засідання, зважаючи на їх належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання, подану заявником заяву про розгляд справи у її відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, передбачений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України. Відповідно до п. 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факу належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, Згідно з статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. З точки зору закону, під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року (справа №640/10329/16). Враховуючи наведене, суд розглядає справу в порядку окремого провадження. Встановити іншим способом факт, що має юридичне значення, інакше як рішенням суду неможливо. При цьому суд звертає увагу, що документи не втрачені, а лише у таких є розбіжності, які неможливо виправити. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , та [PERSON] уклали шлюб 07.08.1977. У зв`язку із реєстрацією шлюбу дружина змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 07 серпня 1977 року (арк. спр. 7). Від подружнього життя у них народилася дочка [PERSON] , яка 14.09.2002 одружилась із [PERSON] у зв`язку із чим змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 14 вересня 2002 року Дублянською міською радою. 05.03.1998 на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] , що стверджується копією такого договору купівлі-продажу квартири (арк. спр. 11). На підставі цього договору було видано відповідне реєстраційне посвідчення № 5/2002 від 25.03.1998 (арк. спр. 13), а 15.04.2024 Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки видано дублікат реєстраційного посвідчення, з якого вбачається, що квартира в [ADDRESS] в цілому зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] (арк. спр. 14). Із копії довідки ЛОР ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 1/845 від 29.04.2024 вбачається, що така видана [PERSON] про те, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 квартира [ADDRESS] , зареєстрований на праві особистої власності за: [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в AT «Львівська товарно-фондова біржа» від 05.03.1998 за р. № 1-87 та записано ЛОДКБТІ та ЕО в реєстрову книгу №3 за р. №553 від 25.03.1998р. 15.04.2024 видано дублікат реєстраційного посвідчення на квартиру від 25.03.1998. Станом на 29.03.2024 квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні. Загальна площа квартири - 34,8 кв.м., житлова - 16,4 кв.м. Самовільні перепланування та реконструкція квартири не проводилися. Відомості про видачу дублікатів, обтяження, заборони та зміну адреси на вищевказану квартиру в інвентаризаційній справі відсутні (арк. спр. 16). Із довідки Львівської міської ради Департаменту міської агломерації Управління адміністрування громад (Відділ "Офіс Львівської громади у м. Дубляни с. Малі Підліски, с. Ситихів") від 25.01.2024 вбачається, що померла гр. [PERSON] [INFO] була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] (арк. спр. 17). Від так заявник із дружиною постійно проживали та були зареєстровані у придбаній квартирі. Дружина до дня її смерті, а заявник продовжує в такій проживати та є зареєстрований. Дружина заявника [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Малі Підліски Львівського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 16 січня 2024 року Департаментом міської агломерації Львівської міської ради (арк. спр. 15). І заяви вбачається, що маючи намір відчужити належну заявнику частку в придбаній квартирі, останній виявив, що не взмозі розпорядитися своїм майном, оскільки у договорі купівлі-продажу від 05.03.1998 зазначено, що покупцями є [PERSON] та [PERSON] . Аналогічно, у виданому дублікаті реєстраційного посвідчення також вказано, що право власності в цілому зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що такі розбіжності у написанні прізвища заявника є результатом граматичної помилки, що допущена у правовстановлюючих документах при перекладі його прізвища. Однак, незважаючи на суто граматичний характер цієї помилки, заявник позбавлений можливості розпорядитися своїм майном, оскільки існують розбіжності в документах, які не дозволяють однозначно ідентифікувати його як співвласника. З врахуванням комплексу вивчених судом обставин та підтверджених таких документами, приходжу до висновку, що юридичний факт, який просить встановити заявник, є обґрунтованим та підтвердженим дослідженими доказами. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог заявника.

Outcome: approved