Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Нікопольського відділу Державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про знаття арешту з майна. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона подала заяву до приватного нотаріуса Рудого М.Є. про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ; заповітом від 05 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №12; державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029541 видраним на ім`я спадкодавця. Проте, приватний нотаріус повідомив, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт належного йому майна, тому відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, вчинення нотаріальних дій затримується до зняття арешту. З питанням звільнення майна з під арешту позивач, звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), і на звернення отримав листа від 06.08.2024 року за вих. №269584, в якому повідомляється, що зняти арешт з майна є неможливим, так як згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження Відділу виявлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження №44493476, яке було відкрито 26.08.2014 року на підставі виконавчого листа від 23.07.2014 року № 195/485/13-ц виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 20 865,38 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк». Виконавче провадження було закінчено 19.08.2018 року. Також, при цьому, зазначено, що відповідно до частини 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, а тому виконавче провадження вже знищене. Тобто, у відношенні до спадкодавця взагалі відсутнє виконавче провадження, але державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна. Відповідно до положень статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент закінчення виконавчого провадження), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. З моменту повернення виконавчого документа стягувачу сплинуло більше шести років. Отже, після завершення виконавчого провадження арешт з майна боржника не був знятий, у зв`язку з тим, що п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року №606-ХІV не передбачено зняття арешту з майна боржника і для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися до суду. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 390704055 від 13.08.2024 року), виявлено арешт нерухомого майна в спеціальному розділі: - про державну реєстрацію обтяжень: Номер запису про обтяження: 6791340; Дата, час державної реєстрації: 26.08.2014; Державний реєстратор: Павленко Валерій Сергійович, Томаківське районне управління юстиції, Дніпропетровська обл.; Документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП № 44493476, виданий 26.08.2014, видавник: Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції Мандабура Я.В.; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію, прав та їх обтяжень, індексний номер: 15373428 від 26.08.2014 16:17:18, [PERSON] , Томаківське районне управління юстиції, Дніпропетровська обл.; Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: Держава, Орган державної влади, Обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції, код ЄДРПОУ: 33893128, країна реєстрації: Україна; Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . Опис предмета обтяження: все нерухоме майно; - про об`єкт речових прав: Номер запису про обтяження: 6791340; Дата, час державної реєстрації: 26.08.2014 16:13:08; Підстава: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 44493476, виданий 26.08.2014, видавник: Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції Мандабура Я.В.; Відомості внесено до Реєстру: 26.08.2014 16:24:53, [PERSON] , Томаківське районне управління юстиції, Дніпропетровська обл., індексний номер рішення: 15373428. Відповідно до положень статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зняття арешту майна можливе лише на підставі рішення суду. Відповідно до ч.ч.\~1 та\~2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини». Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та пункту 2 частини першої статті\~3, статті\~321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4\~постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27 серпня 1976 року\~за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належний чином. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, надіслав до суду пояснення, згідно яких просив долучити їх до матеріалів справи та врахувати їх при ухваленні рішення, розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За загальним правилом статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.76\~, ч.1,\~2\~ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1, 3\~ст.89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-ІІV від 02.06.2016 року арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» у п. 4 роз`яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Судом були встановлені наступні обставини. [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса Рудого М.Є. про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ; заповітом від 05 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №12; державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 029541 видраним на ім`я спадкодавця. Проте, приватний нотаріус повідомив, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт належного йому майна, тому відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, вчинення нотаріальних дій затримується до зняття арешту. З листа Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), від 06.08.2024 року за вих. №269584, вбачається, що зняти арешт з майна є неможливим, так як згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження Відділу виявлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження №44493476, яке було відкрито 26.08.2014\~року на\~підставі виконавчого\~листа від\~23.07.2014\~року №\~195/485/13-ц\~виданого Томаківським\~районним судом\~Дніпропетровської області\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості у\~розмірі 20\~865,38\~грн.\~на користь\~АТ КБ\~«ПриватБанк».\~Виконавче провадження\~було закінчено\~19.08.2018\~року.\~Також,\~при цьому,\~зазначено,\~що відповідно\~до частини\~2\~розділу ХІ\~Правил ведення\~діловодства та\~архіву в\~органах державної\~виконавчої служби\~та приватними\~виконавцями \~строк зберігання\~виконавчих проваджень,\~переданих до\~архіву органу\~державної виконавчої\~служби,\~приватного виконавця,\~становить три\~роки,\~а тому\~виконавче провадження\~вже знищене.Тобто, у відношенні до спадкодавця взагалі відсутнє виконавче провадження, але державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна. Відповідно до положень статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент закінчення виконавчого провадження), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. З моменту повернення виконавчого документа стягувачу сплинуло більше шести років. Отже, після завершення виконавчого провадження арешт з майна боржника не був знятий, у зв`язку з тим, що п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року №606-ХІV не передбачено зняття арешту з майна боржника і для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися до суду. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 390704055 від 13.08.2024 року), виявлено арешт нерухомого майна в спеціальному розділі: - про державну реєстрацію обтяжень: Номер запису про обтяження: 6791340; Дата, час державної реєстрації: 26.08.2014; Державний реєстратор: Павленко Валерій Сергійович, Томаківське районне управління юстиції, Дніпропетровська обл.; Документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП № 44493476, виданий 26.08.2014, видавник: Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції Мандабура Я.В.; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію, прав та їх обтяжень, індексний номер: 15373428 від 26.08.2014 16:17:18, [PERSON] , Томаківське районне управління юстиції, Дніпропетровська обл.; Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: Держава, Орган державної влади, Обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції, код ЄДРПОУ: 33893128, країна реєстрації: Україна; Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . Опис предмета обтяження: все нерухоме майно; - про об`єкт речових прав: Номер запису про обтяження: 6791340; Дата, час державної реєстрації: 26.08.2014 16:13:08; Підстава: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 44493476, виданий 26.08.2014, видавник: Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції Мандабура Я.В.; Відомості внесено до Реєстру: 26.08.2014 16:24:53, [PERSON] , Томаківське районне управління юстиції, Дніпропетровська обл., індексний номер рішення: 15373428. Відповідно до положень статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормами статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльностісуб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостійстатті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Частиною 5статті 59 Закону України «Про виконавче провадження`передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що на даний час існує потреба в арешті майна. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вимоги діючого законодавства України, обставини справи, виходячи з того, що виконавче провадження ВП №44493476 від 26.08.2014 року державним виконавцем 19.08.2018 року закінчено. Відповідно до частини 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, а тому виконавче провадження вже знищене. Тобто, у відношенні до спадкодавця взагалі відсутнє виконавче провадження, але державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна. Відповідно до положень статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент закінчення виконавчого провадження), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. З моменту повернення виконавчого документа стягувачу сплинуло більше шести років. Отже, накладений арешт не було знято, строки сплинули та справа виконавчого провадження знищена, в контексті ст. 55 Конституцій України, позивач позбавлена права розпоряджатися своєю власністю, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, судові витрати суд вважає необхідним залишити за позивачкою, оскільки ця вимога зазначена позивачкою в позовній заяві.

Outcome: approved