Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРПАТНАФТОХІМ» в його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 67554 (шістдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривень 45 копійок. А також просить вирішити питання стягнення судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що він працював на даному підприємстві з 2005 року на посаді провідного фахівця групи поставок піролізної сировини відділу моторного оформлення та поставок піролізної сировини. 01.04.2024 позивача звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до наказу ТОВ «Карпатнафтохім» №157-к. На час його звільнення з роботи підприємство вже заборгувало заробітну плату у розмірі 36131,77 грн., що підтверджується розрахунковим листком від 26.06.2024 №4/1-731. Проте вищевказана виплата коштів, належних йому від відповідача при звільненні з роботи, проведена з ним не була взагалі. З цього приводу він звернувся з заявою про видачу судового наказу до суду. 01.07.2024 Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області видав судовий наказ про стягнення з ТОВ «Карпатнафтохім» на користь [PERSON] нараховану але не виплачену заробітну плату в сумі 36131,77 грн.. Таким чином з позивачем не проведений остаточний розрахунок після звільнення. Затримка розрахунку при звільненні складає 5 місяців і 16 днів. На дату звернення до суду, чинним законодавством визначено, що до стягнення підлягає середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, тому позивач вважає, що до стягнення підлягає середній заробіток за шість місяців до проведення повного розрахунку, тобто за період з 01.04.2024 до 01.10.2024, а отже відповідач повинен сплатити 67554,45 грн..грн. (183 календарні дні затримки розрахунку х 369,15 середньоденна заробітна плата) за час затримки виплати розрахункових по день звернення до суду, як це передбачено ст.117 КЗпП України. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 19.09.2024 відкрито підготовче провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку загального позовного провадження та відзиву на позов. Ухвалою суду від 02.10.2024 ухвалено справу призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Позивач до судового засідання подав письмову заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу у його відсутності. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, уразі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] у період з 30.04.2005 по 01.04.2024 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ«Карпатнафтохім»(а.с.14-17). Згідно з розрахунковим листком [PERSON] належать до виплати грошові кошти у розмірі 36131,77 грн.(а.с. 7). Згідно повідомлення про нараховані та утримані суми і середню заробітну плату від 26.06.2024 №4/1-731 сума до виплати становить 36131,77 грн., а середня заробітна плата становить 8121,24 грн. (а.с.13). Відповідно до судового наказу виданого 01.07.2024 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської областістягнено з ТОВ «Карпатнафтохім» на користь [PERSON] нараховану але не виплачену заробітну плату в сумі 36131,77 грн.(а.с.10). 01.04.2024 позивача звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до наказу ТОВ «Карпатнафтохім» №157-к(а.с.23). Оцінка суду: дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, заяви сторін по суті справи, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Статтею 43\~Конституції України передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати працю працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Відповідно до ст.\~21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Зі змісту ст.\~117\~КЗпП України вбачається, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року, справа № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21, середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. При стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 100\~від 08\~лютого 1995\~року нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з п. 8 розд. ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Як встановлено, станом на день ухвалення рішення у справі фактичний розрахунок відповідачем з позивачем не проведено. Середня заробітна плата становить 8121,24 грн.. Середньоденний заробіток позивача без відрахування обов`язкових платежів та внесків становить 369,15 грн., як про це зазначає позивач у позовній заяві і не спростовує відповідач. Оскільки відповідно до вимог ст.\~117\~КЗпП України з вини власника не було виплачено належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку за період з 01.04.2024 до 01.10.2024є підставною, а отже відповідач повинен сплатити 67554,45 грн. (183 календарні дні затримки розрахунку х 369,15 середньоденна заробітна плата) за час затримки виплати розрахункових по день звернення до суду, а тому позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами:\\ позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за майнові вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових (а.с.6). З огляду на викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладено,

Outcome: approved