Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем. Позовні вимоги мотивує тим, що він є онуком [PERSON] .. Після розлучення батьків, він проживав разом з батьком та дідусем за адресою: [ADDRESS] . У 2009 році раптово помер його батько [PERSON] .. Після смерті батька він залишився проживати з дідусем, за яким доглядав. У квітні [INFO] дідусь [PERSON] помер, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . У травні 2017 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ковач Н.О. заведено спадкову справу №60609486 за заявою рідної сестри померлого, [PERSON] .. Надалі, [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь позивача. [PERSON] не зверталася за прийняттям спадщини. Позивач після смерті дідуся, зазнав сильного психологічного стресу та душевних переживань, а тому не переймався питанням оформлення спадкових справ. І лише в кінці 2022 року звернувся до нотаріуса з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом усно відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини та відсутністю документів, які підтверджують факт спільного проживання із спадкодавцем. Таким чином у зв`язку з вищезазначеним просить встановити факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 08.08.2024 представник відповідача подав до суду відзив, у якому вказує, що позивачем не надано підтверджуючих доказів факту його постійного проживання зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Доданий акт про встановлення факту, що має юридичне значення від 06.03.2024 року, підписаний мешканцями будинку [ADDRESS] , не засвідчений/не підписаний ні керівником об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, ні управляючою компанією, а тому не може бути доказом на підтвердження обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог. У задоволенні позовних вимог просить відмовити. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18.07.2024 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 15.08.2024 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Мукачівської міської ради в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову повністю. Допитана третя особа по справі [PERSON] як свідок, в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. З дитинства вони проживали разом із дідом [PERSON] , оскільки їхні батьки були визнані безвісно відсутніми. Опікуном їхнім була прабабуся, однак вони з нею не проживали. Дідусь завжди відвідував їхню школу, піклувався про них. Позивач на даний момент проживає за своїм місцем роботи, а саме в м.Ужгороді. Не заперечує, щодо задоволення позовної заяви. Треті особи приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Ковач Н.О., [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батько заявника (син спадкодавця) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON] .. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №00017984332, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Заочним рішенням\~Мукачівського міськрайонного\~суду від\~08.07.2015\~року,\~визнано [PERSON] \~та [PERSON] ,\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням,\~а саме\~квартирою [ADDRESS] . При цьому судом встановлено, що вони не проживали в зазначеній квартирі з 2008 року. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.03.2024 року заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду. Згідно акту про встановлення факту, що має юридичне значення від 06 березня 2024 року, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання заявника з дідом на день його смерті. З спадкової справи № 13/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] є онуком [PERSON] , який був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , що належала йому на праві приватної власності. [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , про що свідчить її заява від 05.05.2017 року (а.с.34-35). Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 3статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 3 статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Відповідно до статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. [PERSON] у поданій до суду позовній заяві вказував, що у зв`язку із поганим станом здоров`я [PERSON] , він щонайменше останніх п`ять років почав проживати з останнім до дня його смерті. При цьому на підтвердження даного твердження жодного доказу не надано (виписки з історії хвороби, про те, що останній потребував стороннього догляду). Згідно п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. На підтвердження факту спільного проживання позивачем не надано достатніх доказів, а саме письмових доказів, зокрема, таких як здійснення листування з ним за адресою фактичного проживання, укладення декларації з лікарем за фактичним місцем проживання, довідок тощо. До матеріалів справи позивачем долучено довідку про причину смерті; заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08.07.2015 яке підтверджує, що він втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, де був зареєстрованим; акт про встановлення факту, що має юридичне значення від 06.03.2024 року. Проте вказаний акт суд не приймає до уваги, оскільки він не підписаний ні керівником об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, ні управляючою компанією. Крім того, показання третьої особи, яка є його рідною сестрою і була допитана в судовому засіданні як свідок про проживання позивача із спадкодавцем не є достатнім доказом на підтвердження заявлених вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач дійсно постійно проживав разом із [PERSON] на момент смерті останнього суду надано не було, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати на користь позивача не стягуються та покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed