Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Зміст позовних вимог. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», від імені та в інтересах якого діє [PERSON] на підставі довіреності від 23.07.2024, звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 16568-01/2022 в сумі 11750 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 6750 грн заборгованість за відсотками. Обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. 18.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем укладений кредитний договір № 16568-01/2022, згідно умов якого відповідачу надано фінансовий кредит, який останній зобов`язався повернути і сплатити проценти за користування кредитними коштами. 13.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем укладений договір факторингу № 13012023, згідно умов якого позивачу відступлене право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу. Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Позиція та аргументи учасників справи. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Про причини своєї неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв та клопотань від відповідача не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2024 позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Підставою для залишення позовної заяви слугувала відсутність у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором №16568-01/2022 від 18.01.2022 та доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу. На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху представником позивача надано додаткові пояснення, розрахунок заборгованості та лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.09.2024 № 2919_240902140337. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.09.2024 позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті. Відповідач у судові засідання, призначені на 13 год. 00 хв. 07.10.2024 та 11 год 30 хв. 07.11.2024 не з`явився. Про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади м. Харкова. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду без вручення із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, позицію представника позивача, який не висловив заперечень проти проведення заочного розгляду справи, положення ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Водночас суд зазначає, що з урахуванням положень ст. 12, 43 ЦПК, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи. Обставини справи, встановлені судом. Із наданих до позовної заяви копій документів встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» 18.01.2022 укладений договір про надання фінансового кредиту № 16568-01/2022. Згідно з п. 1.1. вказаного договору, позивач надає відповідачу фінансовий кредит у розмірі 5000,00 грн. У свою чергу відповідач зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом. Як визначено п. 1.3. договору, розмір процентної ставки становить 456,28 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,25 % на добу. Відповідно до п. 1.2. договору кредит наданий на 30 днів, до 16.02.2022. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5. договору). Умовами договору передбачено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачем також підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування. Як вбачається з договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023, акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором від 13.01.2023 та витягу з Реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило позивачу право вимоги до відповідача за кредитним договором № 16568-01/2022 в розмірі 11750 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 6750 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 16568-01/2022 за період з 13.01.2022 по 31.05.2024, заборгованість відповідача складає 11750 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 6750 грн. - заборгованість за відсотками. Висновки суду. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд зазначає, що з урахуванням положень ст. 4, 5 ЦПК України, ст.\~15\~ЦК України задоволення позовних вимог при вирішенні цього спору вимагає доведеності позивачем факту надання кредитних коштів та їх несвоєчасного повернення відповідачем. Відсутність або недоведеність наведених обставин, що становлять предмет доказування, унеможливлює задоволення позову. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Положенням ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням наведеного, суд визнає можливість укладення із відповідачем договору про надання фінансового кредиту № 16568-01/2022 у спосіб, визначений Законом України «Про електронну комерцію». Так само суд погоджується, що укладення сторонами договору в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на підставі Закону України «Про електронну комерцію» відповідає положенням законодавства України та не має наслідком нікчемність або недійсність такого договору, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і позивач не довів, що договір суперечить вимогам закону. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (постанови Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 234/7163/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19). Водночас, укладення такого договору не може бути беззаперечним доказом фактичного перерахування кредитних коштів відповідачу, оскільки надання кредитних коштів можливе після погодження сторонами істотних умов, а не перед його підписанням. Наведене узгоджується зі змістом п. 1.1. договору про надання фінансового кредиту № 16568-01/2022 та положенням ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Крім того, суд зазначає, що умовами договору про надання фінансового кредиту № 16568-01/2022 не передбачено спосіб перерахування кредитних коштів відповідачу, щонайменше реквізитів отримувача, а також строку їх перерахування. На вказані обставини суд звернув увагу в ухвалі від 28.08.2024 про залишення позовної заяви без руху, тим самим запропонував позивачу надати докази, які мають значення при вирішенні цієї справи. Надаючи оцінку листу ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.09.2024 № 2919_240902140337, яку позивач надав на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає наступне. У вказаному листі йдеться про існування договірних відносин між ТОВ «ФК Інвеструм» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з надання послуг з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Також зазначається, що 18-01-2022 11:35:18 здійснено транзакцію в сумі 5000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 131971967, призначення платежу: «Зачисление 5000 грн на карту [NUMBER] ». Проте вказану транзакцію суд не може ідентифікувати як переказ грошових коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» на користь [PERSON] в межах виконання договору про надання фінансового кредиту № 16568-01/2022, позаяк зміст самого договору не містить посилань на такий спосіб здійснення перерахування коштів. Будь-яких інших доказів отримання відповідачем кредитних коштів позивач не надав. Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (постанова від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц). Крім того, саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами заборгованості за кредитним договором (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У свою чергу предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Попри те, що відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву та викласти заперечення проти заявлених вимог, це не звільняє позивача від обов`язку довести обставини, що входять до предмету доказування у цій справі. Оцінюючи в сукупності надані докази, суд зазначає, що наданий договір, розрахунок заборгованості, а також лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.09.2024 № 2919_240902140337 не є належними доказами існування боргу. Позивачем всупереч вимог ст.\~81\~ЦПК України не надано суду належних доказів, що відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5000 грн на належну йому платіжну картку та в подальшому не повернув ці кошти. При цьому суд зауважує, що наявність у відповідача заборгованості та можливість її стягнення на користь позивача не може доводитись виключно наявністю укладеного договору факторингу. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно згідно вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed