Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

01 жовтня 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість станом на 17 вересня 2024 року за кредитним договором №б/н від 16 червня 2020 року у сумі 22934 гривні 01 копійка, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028 гривень.\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 червня 2020 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі Умови та Правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку\~ разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://а-bаnк.соm.uа/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17 вересня 2024 року має заборгованість у загальній сумі 22934 гривні 01 копійка, що складається з: 19457 гривень 04 копійки заборгованість за кредитом; 3476 гривень 97 копійок заборгованість по відсоткам, 0 гривень 00 копійок штраф, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для поданні відзиву на позовну заяву, а позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив. 16 жовтня 2024 року, у встановлений судом строк, відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву АТ «Акцент-Банк», відповідно до якого, відповідач вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Так, дійсно 16 червня 2020 року вона звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та, на підставі підписаної анкети-заяви від вказаної дати, отримала можливість користуватися грошовими коштами, погашаючи їх. Водночас, відповідач вважає помилковими твердження позивача, викладене у мотивувальній частині позовної заяви, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку є кредитним договором, на підставі якого їй надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а також те, що вона ознайомлена і погодилася із вказаними тарифами, підписавши заяву-анкету. Вказує, що витяг із умов та правил надання банківських послуг в А-Банку є неналежним і недопустимим доказом укладення договору зі сплатою нею АТ «Акцент-Банк» відповідних відсотків, оселька вказані документи не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину договору, укладеного між ними 16 червня 2020 року шляхом підписання заяви-анкети, адже відсутні підстави вважати, що вони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами під час виконання договірних зобов`язань. У анкеті-заяві від 16 червня 2020 року зазначено, що зі змістом тарифу, розташованому в рекламному буклеті, вона ознайомилася, проте їй жодних тарифів працівником банку, що розташовані у рекламному буклеті, для підпису не надавалося, а відповідно вона із жодним тарифом не ознайомлювалася та не підписувала його. Крім того, у матеріалах справи відсутній рекламний буклет, який би містив її підпис про погодженні умови щодо розміру відсотків за користування коштами, який позивачем самовільно визначений в розмірі 44.4%. Оскільки вона не погоджувала з позивачем жодної відсоткової ставки за користування грошовими коштами, тому вважає, що всі кошти, які позивачем зараховані на вказане призначення і сплачені нею, слід зарахувати на погашення тіла кредиту, а також є неправомірним та безпідставним є нарахування та списання позивачем відсотків із ліміту і їх трансформація в основний борг. Зі змісту виписки по картці від 17 вересня 2024 року безспірним є той факт, що позивачем їй з 09 липня 2020 року по 01 вересня 2024 року нараховано та трансформовано відсотки в основний борг грошові кошти в сумі 18711 гривень 17 копійок. Зазначену у виписці по картці суму зарахувань, тобто коштів, що нею повернуті позивачу, яка становить 69110 гривень 65 копійок, вона не оспорює і приймає як дійсну. Таким чином, із аналізу виписки по картці від 17 вересня 2024 року слід зробити висновок, що за період із липня 2020 року по вересень 2024 року АТ «Акцент-Банк» неправомірно нараховано їй 18711 гривень 17 копійок відсотків за користування грошовими коштами, які у свою чергу позивачем були зараховані у витрати та відображені як залишок після операції вказаної виписки, кінцева сума у якій складає 22630 гривень 39 копійок. З огляду на викладене, обґрунтованою сумою боргу, що лишився неоплачений нею позивачу, становить 745 гривень 87 копійок, яка нею визнається. Вказує, що підписання Паспорту споживчого кредиту, в якому викладена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, не означає укладення кредитного договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначає про недоведеність тверджень позивача про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 44.4% на суму залишку заборгованості за кредитом. З врахуванням викладеного, відповідач просить суд позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задовольнити частково, стягнувши з неї суму недоплаченого боргу згідно заяви-анкети від 16 червня 2020 року у сумі 745 гривень 87 копійок, а решту позовних вимог залишити без задоволення. Вказаний відзив на позовну заяву направлений на адресу позивача АТ «Акцент-Банк» засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за трекінг-номером 2070109629133. Як вбачається з роздруківки за трекінг-номером 2070109629133 з офіційного сайту АТ «Укрпошта», відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву був отриманий АТ «Акцент-Банк» 21 жовтня 2024 року. Таким чином, з врахуванням п`ятиденного строку, встановленого судом в ухвалі від 02 жовтня 2024 року, позивач АТ «Ацент-Банк» мав право подати відповідь на відзив на позовну заяву не пізніше 28 жовтня 2024 року. 08 листопада 2024 року на адресу суду поштовим відправленням, яке передано до установи поштового зв`язку 04 листопада 2024 року, надійшли заперечення позивача АТ «Акцент-Банк» на відзив відповідача на позовну заяву. Вищевказані заперечення позивача АТ «Ацент-Банк» суд розцінює як відповідь на позовну заяву, при цьому, з огляду на їх подання до суду поза межами встановленого судом строку, не приймає їх до уваги при вирішення спору по суті.\~ Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Суд, врахувавши позицію сторін, яка викладена у заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 червня 2020 року [PERSON] звернулася до А-Банку з Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк (а.с.10). У вказаному формулярі анкети-заяви заповнена інформація про персональні та контактні дані [PERSON] , при цьому дана анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про вид кредитної картки, яка надається відповідачу, та сплату процентів за користування кредитними коштами . Згідно вищевказаної Анкети Заяви, відповідач погодилася, що ця заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.а-bank.com.ua (а.с.10). Позивачем АТ «Акцент-Банк» до позовної заяви, на підтвердження умов користування кредитними коштами, додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті www.а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», а також Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.11, 29-35, 36). Згідно довідки за картками, яка складена АТ «А-Банк», на ім`я [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] строк дії до грудня місяця 2024 року; № [NUMBER] строк дії до грудня місяця 2031 року (а.с.26). Відповідно до довідки за лімітами, яка складена АТ «А-Банк», клієнту [PERSON] за кредитним договором №б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10073265805) від 16 червня 2020 року за період з 16 червня 2020 року по 16 квітня 2024 року було встановлено наступні кредитні ліміти: 16 червня 2020 року у сумі 0 гривень 00 копійок; 11 березня 2020 року у сумі 10000 гривень 00 копійок; 11 березня 2020 року у сумі 10000 гривень 00 копійок; 01 березня 2022 року у сумі 5241 гривня 00 копійок; 16 грудня 2022 року у сумі 20000 гривень 00 копійок; 16 квітня 2024 року у сумі 19460 гривень 00 копійок; 16 квітня 2024 року у сумі 19460 гривень 00 копійок; 16 квітня 2024 року у сумі 19500 гривень 00 копійок (а.с.27). Як вбачається з виписки по картці за період з 09 липня 2020 року по 01 вересня 2024 року, яка складена АТ «А-Банк», та визнається відповідачем [PERSON] , остання використовувала вищевказаний кредитний ліміт, здійснювала зняття коштів та їх часткове повернення (а.с.12-25). Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16 червня 2020 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , станом на 17 вересня 2024 року, що складений представником АТ «А-Банк» та на який останнє посилається у позовній заяві як на доказ розміру заборгованості [PERSON] , у останньої утворилася заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 22934 гривні 01 копійка, що складається з: 19457 гривень 04 копійки загальний залишок заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 3476 гривень 97 копійок загальний залишок заборгованість за процентами (а.с.6-зворот-9). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складову його повної вартості, зокрема, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, як підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, так і укладаючи договір кредиту від 16 червня 2020 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Вищевказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та не спростовано позивачем при розгляді даної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.а-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», які надані позивачем та наявні в матеріалах даної справи, не містять підписів відповідача, в зв`язку з чим їх неможливо розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Крім того, суд звертає увагу, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів. У доданому АТ «А-Банк» до позовної заяви паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний відповідачем [PERSON] 16 червня 2020 року, наявні три види карток, різні процентні ставки та порядок нарахування відсотків, кількість та розмір платежів, періодичність їх сплати, різний кредитний ліміт. Зокрема, в паспорті зазначені процентні ставки 3,9 в місяць (46,8% річних) «Універсальна», 3,7 % в місяць (44,4% річних) «Універсальна GOLD», 3,7% в місяць (44,4% річних) «Зелена», реальна процентна ставка відсотків річних 58,23% «Універсальна», 56,44% «Універсальна GOLD», 54,62% «Зелена». Разом з тим, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»). Частиною 3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п.12). Зі змісту самого паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» вбачається, що інформація в ньому зберігає чинність та є актуальною до 01 липня 2021 року, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с.11-зворот). У вказаному паспорті також зазначено, що реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишиться дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» є інформацією, яка була надана відповідачу [PERSON] до укладення кредитного договору та втратила чинність 01 липня 2021 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. При цьому, сам по собі факт ознайомлення з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, провадження №61-14545сво20. Крім того, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані Банком у позовній заяві, та не може бути взятий до уваги судом, оскільки з аналізу останнього вбачається, що в ньому включені нараховані відсотки, розмір та порядок нарахування яких не було узгоджено між сторонами. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом Банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків та штрафів позивачем, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19). Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до ч.1\~ та ч.3\~ ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, порядок нарахування сум (міри відповідальності за порушення зобов`язання),\~ не узгоджені з позичальником. Банк, заявляючи вимоги про їх стягнення, не надав належних доказів, які б підтверджували, що позичальник був обізнаний про такі умови кредитування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, є необґрунтованими в зв`язку з чим задоволенню не підлягають. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, касаційний суд зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Відповідно до вищевказаної виписки за період з виписки по картці за період з 09 липня 2020 року по 01 вересня 2024 року, яка складена АТ «А-Банк», відповідачем було використано, без врахування нарахованих відсотків та списань, підстави яких не відображені, кредитних коштів у загальній сумі 66316 гривень 96 копійок, натомість повернуто позивачу кредитних коштів у загальній сумі 70090 гривень 65 копійок. Таким чином, відповідач [PERSON] у повному обсязі повернула позивачу АТ «Акцент-Банк» отримані у кредит кошти. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог АТ «Акцент-Банк» щодо заборгованості за тілом кредиту у сумі 745 гривень 87 копійок не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстави для відмову у прийнятті такого визнання у суду відсутні. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у сумі 745 гривень 87 копійок. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №6005315442372 від 17 вересня 2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 гривень 00 копійок (а.с.1). Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ «А-Банк» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог. Так, 745 гривень 87 копійок відповідає 3,25% від заявленої ціни позову 22934 гривні 01 копійка, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (3,25% від 3028 гривень 00 копійок становить 98 гривень 41 копійка). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial