Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява представника позивача адвоката Пуленко Анни Геннадіївни, яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 листопада 2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 101, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, причиною погіршення відносин у родині стали різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаєморозуміння, поваги та любові. Примирятись з відповідачем позивач не має наміру, оскільки вважає, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді\~від 10\~жовтня 2024\~рокупозовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Пуленко А.Г., які про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися. До початку судового засідання адвокат Пуленко А.Г. надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання відповідач [PERSON] надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 листопада 2018 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 101. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 95. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст.110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ч.2 ст.\~104 та ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст.51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач не надала клопотання про зміну прізвища, суд вважає необхідним залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.1ст.142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку\~із визнанням\~відповідачем [PERSON] позову до\~початку розгляду\~справи по\~суті,\~і задоволенням\~позовних вимог,\~з відповідача\~ [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 50% від судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду у розмірі 1211,20 грн., інші 50% судового збору від судового збору сплаченого при зверненні з позовом до суду в розмірі 1211,20 грн. повертаються позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved