Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про скасування обтяження на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що [PERSON] була дружиною, а [PERSON] була донькою [PERSON] , померлого [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки, виданої КП «БТІ» Вільногірської міської ради, на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано право власності за [PERSON] , приватна власність - 1/1 частка. 28.05.2013 року державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Канюгою О.В. після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 54533059, номер у нотаріуса 77/2013. Спадкоємцями за законом після смерті померлого є позивачі та син [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі, як спадкоємці за законом, прийнявши спадщину, звернулися до Вільногірської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті чоловіка та батька. Проте нотаріус відмовив їм в посвідченні спадкових прав щодо нерухомого майна з тієї підстави, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 368305395 від 01.03.2024 на будинок значиться тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 3979198; зареєстровано: 31.10.2006 15:57:24 за № 3979198 реєстратором: Вільногірська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення банку, б/н, 21.07.1995, Верхньодніпровське відділення ощадбанку; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний запис № 70548 від 27.01.2001 року, Дніпропетровська область; заявник: Вільногірська ДНК. В той же час, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 368306007 від 04.03.2024, за параметрами запитів відносно [PERSON] не значиться жодних записів щодо заборон на нерухоме майно, його обтяжень, арештів тощо. Фактично, заборона на нерухоме майно накладена не на майно клієнта банку - [PERSON] , а на майно померлого [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, виходячи з того, що позивачі, прийнявши спадщину в передбаченому законом порядку, позбавлені можливості її оформити, вимушені звернутися до суду з позовною заявою про скасування обтяження на нерухоме майно спадкодавця. Представник відповідача [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому вважала позовні вимоги позивачів незаконними та необґрунтованими, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів порушення їх прав, які б свідчили про наявність перешкод у здійсненні ними прав користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до наданих копій документів, що підтверджують заборону, є можливість встановити ініціатора заборони, а саме Вільногірська державна нотаріальна контора, додаткові дані: архівний запис № 70548 від 27.01.2001 року, заявник: Вільногірська ДНК, в той же час, позивачі визначають відповідачем АТ «Ощадбанк», який ніякого відношення до заборони не має. Позивачами не надано належних та допустимих доказів, що за ініціативи та участю АТ «Ощадбанк» в рамках вищенаведених норм було здійснено спірне обтяження майна позивачів. В матеріалах справи відсутні копії повідомлень АТ «Ощадбанк», на підставі яких можна було б встановити, що спірні обтяження дійсно зареєстровані за повідомленням та в інтересах АТ «Ощадбанк». Матеріали справи, в свою чергу, містять відомості про відсутність будь-яких боргових відносин між позивачами та АТ «Ощадбанк». Позивачами не наведено доказів, які б свідчили про існування перешкод щодо реалізації ними права розпорядження своєю власністю (житлового будинку) та не наведено доказів, які б вказували на вину Банку в реалізації позивачами своїх прав. Таким чином, у позивачів відсутні правові підстави для звернення із зазначеним позовом до Банку. Просить позов [PERSON] , [PERSON] залишити без задоволення. 14.10.2024 року представник відповідача [PERSON] надала заяву про виправлення описки у відзиві на позовну заяву від 07.10.2024 року, відповідно до якої, за даними АТ «Ощадбанк» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - відсутні в базі контрагентів Банку. Нерухоме майно будинок за адресою: [ADDRESS] в заставі Банку не перебуває. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.08.2024 року позовну заяву залишено без руху, ухвала суду виконана позивачами у встановлені строки. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2024 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.10.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачі не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер [INFO] (а.с. 11, 13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно. Позивачі, як спадкоємиці за законом, прийнявши спадщину, звернулися до державного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Канюги О.В., з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті чоловіка та батька (а.с. 14, 15). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 368305395 від 04.03.2024 на будинок значиться тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 3979198; зареєстровано: 31.10.2006 15:57:24 за № 3979198 реєстратором: Вільногірська державна нотаріальна контора, 51700, Дніпропетровська обл., Кам`янський р-н., м. Вільногірськ, вул. Молодіжна, буд. 20, (05653) 5-27-60; vilnodnk@ukr.net; підстава обтяження: повідомлення банку, б/н, 21.07.1995, Верхньодніпровське відділення ощадбанку; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний запис № 70548 від 27.01.2001 року, Дніпропетровська область; заявник: Вільногірська ДНК (а.с. 16). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 368306007 від 04.03.2024, за параметрами запитів відносно [PERSON] не значиться жодних записів щодо заборон на нерухоме майно, його обтяжень, арештів тощо (а.с. 17). Також судом встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за померлим [PERSON] , що підтверджується: копією договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 15 грудня 1989 року; копією рішення Президії міської ради народних депутатів та виконавчого комітету міської ради народних депутатів (архівний витяг) від 04 липня 1990 року № 24-П158 «Про компетенцію земельної комісії при Раді народних депутатів, затвердження проекту забудови індивідуального сектора та індивідуальних будинків згідно з планом забудови»; копією витягу з рішення Вільногірської міської ради народних депутатів від 05 березня 1991 року Про вилучення та відведення земельних ділянок під індивідуальне будівництво житлових будинків; копією рішення Вільногірської міської Ради народних депутатів (архівна виписка) від 05 березня 1991 року Про вилучення та відведення земельних ділянок під індивідуальне будівництво житлових будинків; копією акту прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та господарських будівель, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Про введення в експлуатацію житлового будинку гр. [PERSON] № 22 від 17.01.1996 року; копією Інформаційної довідки КП «БТІ» Вільногірської міської ради від 27.02.2024 року; копією Технічного паспорта на житловий будинок садибного типу від 30.01.2024 року (а.с. 18-32). Відповідно до копії розпорядження міського голови м. Вільногірська від 15.02.2016 року № 25/0/3-16 Про перейменування [ADDRESS] (а.с. 33). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Оскільки, права позивачів, як спадкоємців, є порушеними внаслідок існування заборони на спадкове майно померлого [PERSON] , вони мають всі правові підстави для звернення до суду з вказаним позовом, так як відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України права та обов`язки, що складають спадщину, переходять у порядку спадкування; права та обов`язки, що виникли після цього в порядку розвитку прав та обов`язків, що складають спадщину, після відкриття спадщини, є правами та обов`язками спадкоємців, які прийняли спадщину. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України. Постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц (провадження № 61-12264св22) у подібних правовідносинах. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, накладення заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за відсутності будь-яких підтверджуючих документів, які стали підставою для заборони на нерухоме майно, обмежує права позивачів як власників та позбавляє можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним їм майном, що є неприпустимим. Відповідно до п.п. 4.16, 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт чи заборона, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту/ заборони. Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV зі змінами, державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивачів неможливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на державного реєстратора покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру. Враховуючи те, що наразі відсутні будь-які підтверджуючі документи, які стали підставою для арешту належного позивачам майна, наявність заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права та законні інтереси позивачів, оскільки унеможливлює розпоряджання даним майном, а Вільногірська державна нотаріальна контора Кам`янського нотаріального округу Дніпропетровської області як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачів заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права як власники, що позбавляє їх можливості в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним їм спадковим майном, в інший, крім судового захисту, спосіб. Матеріали справи підтверджують, що позивачі у встановлений законом строк зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через наявність запису про обтяження нерухомого майна померлого. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивачів, суд вважає за можливе віднести на їх рахунок.

Outcome: approved