Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON] . Мати позивача неналежно виконувала свої батьківські обов`язки, систематично зловживала спиртними напоями та ніколи не була працевлаштованою. Під час перебування батька позивача на роботі у житлі знаходились сторонні люди, які разом із відповідачем вживали алкоголь, після чого вчиняли бійки та скандали. Такі обставини негативно впливали на стан здоров`я позивача, його моральний, фізичний та духовний розвиток. Також відповідач постійно продавала з дому побутову техніку, в тому числі і подарунки, що були подаровані позивачеві. Батько позивача неодноразово лікував відповідача від алкоголізму, однак це не дало позитивних результатів. Відповідач не створювала жодних умов для проживання, повноцінного та гармонійного розвитку позивача та не вчиняла жодних дій для здобуття ним повної загальної освіти. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті відповідач ще більше почала зловживати алкоголем, часто залишала позивача без нагляду, впродовж декількох днів могла не повертатись додому, не брала участі у вихованні та утриманні позивача. Внаслідок таких обставин позивач змушений був проживати у рідної сестри його батька [PERSON] . Через деякий час позивач повернувся додому, де проживав із своїм рідним дядьком по материній лінії [PERSON] , який піклувався про нього, доглядав його, готував їсти та займався його вихованням. Також тітка [PERSON] та двоюрідний брат [PERSON] піклувались про позивача та забезпечували його усім необхідним. Позивач, вказав, що з жовтня 2020 року перебуває на обліку служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Підставою взяття на облік стало те, що мати позивача ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Працівники служби у справах дітей та фахівці з соціальної роботи постійно проводили з відповідачем профілактичні бесіди, надавали консультації та рекомендації щодо належного виконання батьківських обов`язків, однак жодних позитивних результатів це не принесло. Також позивач вказав, що протягом останнього часу мати постійно проживає у свого співмешканця, до позивача практично не навідується, ніколи не телефонує, не цікавиться його життям та навчанням, матеріально не допомагає та повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких підстав позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття. 10.07.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 29.08.2024, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи та зобов`язано орган опіки і піклування надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. 29.08.2024 залучено до участі у справі в якості законного представника неповнолітнього позивача [PERSON] . З даного питання суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Частиною 1 ст. 59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника (ч. 4 ст. 63 ЦК України). Суд враховує, що [PERSON] не є піклувальником неповнолітнього позивача [PERSON] у розумінні зазначених вище положень закону, однак, зважаючи на те, що [PERSON] станом на даний час фактично здійснює піклування над позивачем, суд дійшов висновку, що залучення [PERSON] під час розгляду даної цивільної справи в якості законного представника неповнолітнього [PERSON] відповідатиме інтересам останнього. 29.08.2024 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 24.09.2024. 24.09.2024 задоволено заяву позивача про виклик свідків, без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 29.10.2024. У судовому засіданні 29.10.2024 позивач [PERSON] та його представник адвокат Степанов В.В. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Неповнолітній [PERSON] додатково пояснив, що підставою звернення з даним позовом до суду стало, те що його мати [PERSON] взагалі не виконує свої батьківських обов`язків, не навідується до нього, ніколи не телефонує, не цікавиться його життям, здоров`ям та навчанням, матеріально не допомагає. Зазначив, що ще до смерті батька мати зловживала алкогольними напоями та майже не виконувала свої батьківські обов`язки. Однак після смерті батька ситуація значно погіршилась та протягом 2020-2022 років мати майже повністю перестала ним цікавитись, хоча ще продовжувала жити разом з ним. З 2022 року мати з ним не проживає та взагалі не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про нього, не забезпечує його їжею, одягом, шкільним приладдям тощо, не дбає про його здоров`я. Зазначив, що на даний час проживає разом із рідним братом матері [PERSON] . Також про нього піклується його тітка [PERSON] та двоюрідний брат [PERSON] , які допомогли йому поступити у навчальний заклад та додатково допомагають матеріально, купують продукти харчування, одяг. Пояснив, що жодних перешкод його матері для виконання батьківських обов`язків не чинити і це її власний свідомий вибір, а також пов`язаний із зловживанням алкогольних напоїв. Не заперечував проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. У судовому засіданні 29.10.2024 законний представник [PERSON] - [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Зазначила, що дійсно відповідач протягом тривалого часу не виконує своїх батьківських обов`язків та жодним чином не піклується про неповнолітнього [PERSON] . Пояснила, що частково несе витрати на утримання неповнолітнього [PERSON] . Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. У судовому засіданні 29.10.2024 уповноважений представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Паславська О.М. висловила думку про можливість задоволення позову. Зазначила, що з 2020 року [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Соціальні працівники намагалися допомогти відповідачу налагодити відносини з сином, проводили профілактичні бесіди тощо, однак це не дало позитивних результатів. Вказала, що ініціатором звернення до суду з даним позовом був саме [PERSON] . У судовому засіданні 29.10.2024 свідок [PERSON] пояснила, що є рідною тіткою позивача по батьківській лінії. Свідок показала, що відповідач вже впродовж тривалого часу зловживає алкоголем, не виконує своїх батьківських обов`язків та жодним чином не піклується про неповнолітнього [PERSON] . Останній певний час проживав разом із свідком, а потім захотів повернутися додому, де зараз проживає із дядьком. Свідок та її син допомагають [PERSON] , періодично купують продукти харчування, одяг, цікавляться його навчанням, допомогли поступити у навчальний заклад. Зазначила, що свою старшу дочку відповідач також віддала на виховання в іншу сім`ю. У судовому засіданні 29.10.2024 свідок [PERSON] пояснив, що є рідним дядьком позивача по материнській лінії. Свідок показав, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із ним та він займається його вихованням. Вказав, що з 2022 року його сестра [PERSON] проживає окремо від дитини, зловживає алкоголем, взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків, не телефонує [PERSON] , не цікавиться його життям та здоров`ям, не надає коштів на його утримання. Перешкоди відповідачу для виконання батьківських обов`язків ніхто не чинить, з квартири її ніхто не виганяв і вона сама вирішила не піклуватися про сина. У судовому засіданні 29.10.2024 свідок [PERSON] пояснив, що є двоюрідним братом позивача. Свідок показав, що [PERSON] проживає разом із своїм дядьком [PERSON] , оскільки відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказав, що він разом із матір`ю допомагають [PERSON] матеріально. У судовому засіданні 29.10.2024 свідок [PERSON] пояснила, що є знайомою [PERSON] . Свідок показала, що відповідач не піклується про свого сина [PERSON] , не надає коштів на його утримання, не цікавиться його життям. Вказала, що дійсно неповнолітній [PERSON] проживає із рідним братом відповідача [PERSON] . Свідок цікавилась у відповідача, чому та не піклується про сина, однак остання не змогла пояснити, оскільки зловживає алкогольними напоями. У судове засідання 29.10.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і усі в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ч. 1 ст. 165 СК України). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на особисте звернення до суду з відповідною заявою в порядку цивільного судочинства за захистом свого права чи інтересу, а також може особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають із відносин, у яких він (вона) особисто бере участь. Суд встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). В обґрунтування позовних вимог неповнолітній [PERSON] посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо його утримання та виховання, не допомагає неповнолітньому [PERSON] матеріально, не цікавиться його життям та навчанням, а також не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Так, відповідно до довідки ДП «Фаворит-3» № 95 від 20.06.2024 [PERSON] , [INFO] , з 25.06.2010 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). З довідки Тернопільського навчально-виховного комплексу «Школа-колегіум Патріарха Йосифа Сліпого» Тернопільської міської ради Тернопільської області № 02-15/76 від 19.06.2024 (а.с. 19) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2015 навчався в закладі, мав навчальні досягнення середнього та низького рівня, що пояснюється небажанням вчитися, а також відсутністю мотивації та контролю зі сторони мами. Мати, [PERSON] , не приділяла вихованню сина належної уваги, не цікавилася життям дитини, не відвідувала батьківські збори, на телефонні дзвінки класного керівника не відповідала. Останнім часом [PERSON] проживав із братом матері. Також з характеристики учня Тернопільського навчально-виховного комплексу «Школа-колегіум Патріарха Йосифа Сліпого» Тернопільської міської ради Тернопільської області № 02-12/157 від 04.06.2024 вбачається, що батько [PERSON] [INFO] помер. Мати [PERSON] не приділяла вихованню сина належної уваги, у зв`язку із чим [PERSON] певний час перебував на обліку у Тернопільському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей і молоді як дитина із сім`ї, яка перебувала в складних життєвих обставинах (а.с. 20). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини, що діє при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради, № 324 від 26.11.2020 попереджено [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зобов`язано дотримуватись рекомендацій фахівців соціальної роботи та працівників служби у справах дітей щодо виховання та утримання дитини та зобов`язано створити належні умови проживання для дитини (а.с. 21). Відповідно до листа Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 105 від 19.02.2021 (а.с. 22) сім`я [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , в якій виховується неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на соціальному супроводі у Тернопільському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. В ході соціального супроводу встановлено, що [PERSON] не приділяє вихованню сина належної уваги, систематично ігнорує рекомендації фахівця із соціальної роботи з питань працевлаштування, належного догляду за дитиною та контролю за навчальним процесом. В матері низький виховний потенціал, зловживає алкоголем, державну допомогу по втраті годувальника використовує стороння людина. Згідно з наказом служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради № 160 від 30.10.2020 [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 23). Як вбачається з акта візиту від 27.10.2020 за місцем проживання сім`ї [PERSON] , здійсненого головним спеціалістом служби у справах дітей Чаковським В.В. та фахівцем з соціальної роботи Васильєвою Л.П. , під час візиту [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого не могла адекватно спілкуватися та підвестись на ноги. Крім цього, у помешканні перебував сторонній чоловік, який також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також спеціалістами встановлено, що в помешканні брудно, відсутні продукти харчування. На час візиту дитина [PERSON] , [INFO] , перебував у своєї тітки [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до інформації Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області № 3122 від 02.06.2021 [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 26). 17.05.2024 працівниками Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] проживають у квартирі з усіма комунальними зручностями, санітарно-гігієнічні умови на належному рівні. Для дитини створені такі умови: дитина має окреме ліжко, місце для занять, одяг відповідно до віку та сезону. Мати з сином впродовж року не проживає, не бере участі у його вихованні та утриманні. [PERSON] перебуває під наглядом дядька (брата матері) (а.с. 25). Указані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та не бажає вживати заходи для покращення життя дитини та створення належних і безпечних умов її проживання. З висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1318 від 08.08.2024, вбачається, що орган опіки та піклування з метою захисту інтересів дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 42-43). При цьому суд враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Разом з тим суд враховує той факт, що з матір`ю дитини неодноразово проводились профілактичні бесіди та те, що у 2020 році [PERSON] попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , однак жодних заходів для виконання своїх батьківських обов`язків відповідач не вжила. Не вчиняла таких дій відповідач і після звернення неповнолітнього [PERSON] з даним позовом до суду. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення чи заперечення відповідача проти позбавлення її батьківських прав. Крім цього, суд враховує те, що відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у підготовчі/судові засідання не з`являлася, заперечень проти доводів позивача не висловлювала, а також не надала докази на спростування обставин, викладених у позові. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином суд констатує безумовне право матері на виховання дитини, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довів, що відповідач не проявляє материнської турботи та любові по відношенню до позивача, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , а тому позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Указана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/17. Відтак суд доходить висновку, що рішення про позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за її бажанням піклуватися про дитину. Більше того за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 грн. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Також ст. 167 СК України визначено порядок влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (ч. 5 ст. 167 СК України). Оскільки батько позивача помер, а даним рішенням суд ухвалив позбавити мати позивача батьківських прав, неповнолітній позивач залишається дитиною, позбавленою батьківського піклування. При цьому питання про встановленні піклування над дитиною у даній справі ні позивач, ні орган опіки та піклування не порушували та подання про призначення піклувальника суду не подавали. За таких підстав суд вважає за доцільне передати неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування Тернопільської міської ради. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав неповнолітніх осіб, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved