Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , представник третьої особи: [PERSON] про визнання протиправною відмови у приватизації квартири та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 20 травня 1993 року батькові позивачки [PERSON] та членам його сім`ї було видано Ордер жиле приміщення серії КП № 001728 на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської Ради народних депутатів від 20.05.1993 року № 569. Даним рішенням було виділено квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною площею 59,5 кв. м.. 22 листопада 1994 року шлюб між батьками Позивачки було розірвано та було здійснено розподіл особового рахунку квартир на [ADDRESS] та 4а, замість попередніх 3 та 4. Позивачка залишилась проживати з батьком в квартирі [ADDRESS] . [INFO] батько Позивачки, [PERSON] , помер. До теперішнього часу ні він, ні члени його сім`ї не скористалися своїм законним правом на отримання у власність квартири шляхом приватизації квартири державного житлового фонду. Маючи бажання реалізувати своє право на приватизацію квартири, в якій Позивачка зі своєю сім`єю зареєстрована та проживає, остання звернулась до Кам`янець-Подільської міської ради з проханням про приватизацію житла. Однак, листом заступника міського голови від 01.03.2024 року за № Т/207-02-01 Позивачці було відмовлено в приватизації вищезазначеної квартири у зв`язку з тим, що житловий будинок знаходиться на території Національного історико-архітектурного заповідника «Кам`янець», відповідно, для приватизації квартири немає підстав. У зв`язку із чим Позивачка просить: Визнати протиправною відмову Кам`янець-Подільської міської ради у приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] . Зобов`язати Кам`янець-Подільську міську раду провести дії по приватизації квартири, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] у відповідності до чинного законодавства. Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив , в якому просить в задоволенні позову відмовити. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 20 травня 1993 року батькові позивачки [PERSON] та членам його сім`ї було видано Ордер жиле приміщення серії КП № 001728 на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської Ради народних депутатів від 20.05.1993 року № 569. Даним рішенням було виділено квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною площею 59,5 кв. м.. 22 листопада 1994 року шлюб між батьками Позивачки було розірвано та було здійснено розподіл особового рахунку квартир на [ADDRESS] та 4а, замість попередніх 3 та 4. Позивачка залишилась проживати з батьком в квартирі [ADDRESS] . [INFO] батько Позивачки, [PERSON] , помер. До теперішнього часу ні він, ні члени його сім`ї не скористалися своїм законним правом на отримання у власність квартири шляхом приватизації квартири державного житлового фонду. Маючи бажання реалізувати своє право на приватизацію квартири, в якій Позивачка зі своєю сім`єю зареєстрована та проживає, остання звернулась до Кам`янець-Подільської міської ради з проханням про приватизацію житла. Однак, листом заступника міського голови від 01.03.2024 року за № Т/207-02-01 Позивачці було відмовлено в приватизації вищезазначеної квартири у зв`язку з тим, що житловий будинок знаходиться на території Національного історико-архітектурного заповідника «Кам`янець», відповідно, для приватизації квартири немає підстав. Відповідно за ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 21 Конституції України\~вказує, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. За\~статтею 22 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина, закріплені цією\~Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 9 ЖК України\~передбачено, що громадяни України мають право на приватизацію державного житлового фонду. Приватизація державного житлового фонду здійснюється відповідно до\~Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»\~( далі-Закон) та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян ( далі Положення), затвердженого\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, затвердженим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за № 109/17404. Відповідно до\~ст. 1 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація державного житлового фонду ( далі-приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до\~ст. 2 Закону\~до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Частиною 2\~ст. 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»\~визначені об`єкти, які не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей ); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначений перелік є вичерпним. Відповідно до\~ст. 3 Закону\~приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч. 5\~статті 5 Закону № 2482-XII\~передбачено, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. У\~рішенні Конституційного Суду України від 10.06.2010 року № 15-рп/2010\~дано тлумачення розуміння ч. 5\~ст. 5 Закону\~та визначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково передано в одній чи кількох квартирах загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановленому санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла, у власність наймача і кожного члена сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду, весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Відповідно до\~ст. 8 Закону\~органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. У ст. 8 Закону « Про приватизацію державного житлового фонду також визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сім`ї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сім`ї, за якими зберігається право на житло. Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Законом України «Про приватизацію житлового фонду»\~передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, що створюються державними органами виконавчої влади на місцях чи органами місцевого самоврядування, а також державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд. Відповідно до\~ст. 60 Закону «Про місцеве самоврядування»\~органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до\~закону\~здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Таким чином, право відповідача визначати статус спірного майна не суперечить нормам чинного законодавства і тому, відмова відповідача у приватизації квартири є неправомірною, оскільки розташування будинку [ADDRESS] на території НІАЗу не може бути законною підставою для відмови від приватизації, оскільки вказаний будинок не являється об`єктом культурної спадщини. Частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. За змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої\~статті 16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18). Відповідно до\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~на органи приватизації покладено обов`язок дотримуватись виконання законодавства під час проведення приватизації громадянами житла. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (частина перша\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з частиною 10\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до п.4. Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~від 16\~грудня 2009\~року №\~396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Враховуючи,\~що \~ житловий\~ будинок\~ по [ADDRESS] не відноситься до об`єктів культурної спадщини, те, що НІАЗ «Кам`янець» не є огородженою територією, що НІАЗ « [INFO] » розташований на певній території міста Кам`янця Подільського, де також розташовані багатоквартирні житлові будинки , то слід зобов`язати Кам`янець-Подільську міську раду провести дії по приватизації квартири [ADDRESS] [PERSON] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджене наказом міністра з питань житлово - комунального господарства України № 296 від 16 грудня 2009 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved