Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення з нього аліментів та стягнення аліментів на його користь, третя особа: Основ`янсько-Cлобідський ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Свої вимоги мотивує тим, що з 08.09.2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова №641/2493/19 від 20.02.2020 року, їх з відповідачем шлюб було розірвано та з нього стягнуто аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Рішення набрало законної сили 24.03.2020 року. Донька фактично мешкала разом із матір`ю в м. Часі Яр Донецької області. Відповідач пред`явила виконавчий лист про стягнення аліментів до примусового виконання. Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно якого станом на 01.04.2019 року нараховано заборгованість 42825,50 грн. В літку 2021 року донька переїхала жити до нього в м. Харків де почала відвідувати заклад шкільної освіти. З того часу [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з позивачем та повністю перебуває на його утриманні. Просить припинити з 01.08.2021 року стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнутих заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова №641/2493/19 від 20.02.2020 року. А також стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.03.2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 09.05.2024 року справу прийнято до провадження та визначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково суду пояснив, що в 2019 році відповідач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. В 2020 році суд за наслідком розгляду цього позову ухвалив рішення яким позовні вимоги [PERSON] задовольнив, шлюб розірвав та стягнув аліменти. На той час відповідач з донькою жили в м. Часів Яр. Навесні 2021 року донька повідомила, що хоче жити з ним в м. Харків. Через освітній процес він перевіз дитину до м. Харкова в липні 2021 року. З того часу Інна постійно мешкає з ним, відвідує школу № [NUMBER] , перебуває на повному його утриманні. За виконавчим листом, виданим на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова №641/2493/19 від 20.02.2020 року, з нього до теперішнього часу продовжують стягувати аліменти. Заборгованість яка утворилася з 01.04.2019 року він зобов`язується сплатити. З березня 2024 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. Купила дитині одяг і взуття, на день народження дарувала подарунки. Просить позов задовольнити. Представник позивача\~ адвокат\~Кочнєва Л.В.просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що з 2015 року вона з дитиною почали мешкати в м. Часів Яр Бахмутського району, а позивач в м. Харків. Вони підтримували відносини та відвідували [PERSON] . На початку 2019 року, перебуваючи в м. Харкові, між нею і свекром виникла сварка після якої останній вигнав її з дитиною на вулицю. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Виконавчий лист про стягнення аліментів було пред`явлено до примусового виконання. За весь період від відповідача надійшло лише два платежі. Навесні 2021 року [PERSON] почав вмовляти доньку переїхати жити до нього. Оскільки дитина сильно на цьому наполягала, вона не заперечувала. В серпні 2021 року вона передала документи доньки та особисті речі позивачу. З того часу донька почала мешкати з батьком. Після початку війни їй довелося евакуюватися в Хмельницьку область. Відповідач відмовився виїжджати з дитиною з м. Харкова. На фоні постійних обстрілів у доньки почалася депресія. 05.05.2023 року у дитини була спроба самогубства. З травня по серпень 2023 року донька мешкала з нею після чого знову виявила бажання мешкати з батьком. Не заперечує проти припинення стягнення аліментів з [PERSON] на її користь та стягнення з неї аліментів на утримання доньки з моменту звернення до суду з цим позовом про що подала письмову заяву. В сьогоднішнє судове засідання не з`явилася, просила завершити розгляд справи у її відсутність. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Представник Основ`янсько-Cлобідського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Письмових пояснень по суті спору суду не подав. Вислухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 08.09.2007 року по 24.03.2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова №641/2493/19 від 20.02.2020 року, яке набрало законної сили 24.03.2023 року, шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 25% усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 квітня 2019 року. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №63045683 від 16.09.2020 року, виконавчий лист про стягнення аліментів виданий на підставі вищевказаного рішення пред`явлено до примусового виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню №63045683 заборгованість по аліментам станом на 20.02.2024 року складає 152566,12 грн. Згідно довідки закладу освіти №127 від 20.09.2023 року [PERSON] , [INFO] навчається в КЗ «Харківський ліцей №20 Харківської міської ради» з 27.08.2021 року з використанням технологій дистанційного навчання. З акту складеного сусідами [PERSON] та [PERSON] 22.12.2023 року вбачається, що [PERSON] проживає з донькою [PERSON] у будинку з усіма зручностями за адресою: [ADDRESS] . В будинку створені належні умови для проживання та виховання дитини. У дівчинки є окрема кімната облаштована меблями та технікою. Дитина забезпечена одягом згідно віку та сезону, учбовим приладдям. Мається запас продуктів харчування. [PERSON] та [PERSON] , сусідки позивача, допитані в судовому засіданні в якості свідків, підтвердили обставини викладені у вищевказаному акті. Крім того, факт проживання дитини з батьком визнала відповідач. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої такими є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли наприклад, дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Позивач просить припинити стягнення аліментів з 01.08.2021 року. Вирішуючи питання про момент припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст.180\~СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову в частині стягнення з неї аліментів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави та на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial