Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом в якому (з урахуванням змін та уточнень в остаточній редакції) просить (а.с.196-198): - Поновити строк на оскарження наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №71 від 29.04.2022 «Про зміни істотних умов праці»; - Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №71 від 29.04.2022 «Про зміни істотних умов праці» в частині змін істотних умов праці і оголошення простою [PERSON] ; - Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (ЄДРПОУ 01125672) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.05.2022 по 30.06.2023 у розмірі 635812,22 грн.; - Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №103-К від 16.06.2023 «Про зміни істотних умов праці» в частині змін істотних умов праці і оголошення простою [PERSON] ; - Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (ЄДРПОУ 01125672) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2023 по 31.07.2023 у розмірі 43714,30 грн.; - судові витрати у розмірі 2422,40 грн. стягнути з відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач запроваджуючи спірні накази, в порушення положень Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» (п.3.3.27) без письмової згоди (заяви) позивача вивів її у простій. Окрім того, в спірних наказах не зазначено обставин, які б свідчили про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи позивачем, а також не наведено посилання на докази таких обставин, зокрема на такі, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення роботи саме через введення воєнного стану. Відповідач, проти задоволення позову заперечував та надав відзив на позовну заяву від 23.07.2024 за №525/06-23 (а.с.46-54), та додаткові пояснення від 26.08.2024(а.с.207-209) в яких, мотивуючи в тому числі пропуском позивачем строку позовної давності, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі а судові витрати покласти на позивача. Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Так, за змістом ст.233 КЗпП України, Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно з вимогою ст.234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233\~цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2092 встановлені статтями 228, 223 КЗпП (322-08) строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить поновити строк на оскарження наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №71 від 29.04.2022 «Про зміни істотних умов праці» та визнати його не законним і скасувати. Але відповідно до п.3 наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №103-К від 16.06.2022 «Про зміни істотних умов праці» (а.с.116), наказ №71 від 29.04.2022 «Про зміни істотних умов праці», наказ від 03.05.2022 за №75 «Про внесення змін до наказу від 29.04.2022 №71 «Про зміни істотних умов праці», наказ від 31.05.2022 за №82 «Про зміни істотних умов праці» втратили чинність з 01.07.2023. Таким чином, у зв`язку з втратою чинності з 01.07.2023 наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №71 від 29.04.2022, суд приходить до висновку, що на час подання позивачем позову (28.06.2024) і заяви про зміну предмету позову (05.08.2024) та прийняттям судом рішення, відсутній предмет спору стосовно наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №71 від 29.04.2022 «Про зміни істотних умов праці». 05.08.2024 позивачка подала заяву про зміну предмету позову у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №103-К від 16.06.2023 «Про зміни істотних умов праці» в частині змін істотних умов праці і оголошення простою [PERSON] (а.с.196). При цьому в заяві не ставиться питання поновлення строку позовної давності на оскарження наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №103-К від 16.06.2023 «Про зміни істотних умов праці», не наводяться мотиви поважності пропуску строку на оскарження даного спірного наказу, а тому суд приходить до висновку, що за відсутності позовної вимоги про поновлення строку позовної давності на оскарження вищезазначеного наказу, строк на оскарження наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» №103-К від 16.06.2023 «Про зміни істотних умов праці» позивачкою пропущено без поважних причин та є підставою для відмови у задоволені позову у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.188 ЦПК України\~похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Оскільки позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимог про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» «Про зміни істотних умов праці», які не підлягають задоволенню, то у суду відсутні підстави для задоволення похідної позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно ст.141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача.

Outcome: dismissed