Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ГУНП в Івано-Франківській області про звільнення майна з-під арешту - квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та її синові [PERSON] на праві спільної приватної власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS] . [PERSON] [INFO] помер. Із метою оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріуса, під час чого нотаріус повідомив, що квартира за адресою: [ADDRESS] знаходиться під арештом. Арешт на квартиру накладено згідно постанови слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС м. Івано-Франківська Кулюшина В.П. б/н від 23.04.2008 року. Вказана обставина стала для позивача абсолютною несподіванкою, адже кримінальна справа № 290232, в межах якої накладався арешт на нерухоме майно (квартири), була порушена щодо громадянина [PERSON] . Органом досудового розслідування в межах вказаної кримінальної справи позивача та її сина [PERSON] було визнано потерпілими, так як [PERSON] шахрайським шляхом заволодів належним майном - двокімнатною квартирою [ADDRESS] , спричинивши майнову шкоду у великих розмірах. Постановою Івано-Франківського міського суду від 15.11.2010р. справа №1-900/2010р. була закрита згідно ст. 6 п. 8, ст. 248 КПК України в зв`язку із смертю підсудного [PERSON] . Однак, накладений слідчим [PERSON] арешт на квартиру місцевим судом не був знятий. За наведених обставин позов просила задовольнити та скасувати арешт. У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від нього подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 25.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не прибув, повідомлявся у встановленому законом порядку про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартира [ADDRESS] належить в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-12). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.20). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] 09.06.2008 року було накладено арешт на підставі постанови слідчого МВ УМВС (а.с.13-16). Згідно копії постанови про накладення арешту на майно від 23.04.2008 року вбачається що в рамках досудового розслідування кримінальної справи №290232, потерпілими в якій визнано [PERSON] та [PERSON] , було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а.с18). Згідно відповіді на адвокатський запит за підписом начальника Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Р.Пахоліка арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладався згідно постанови слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС м. Івано-Франківська Кулюшина В.П. б/н від 23.04.2008 року. З аналізу наявних записів слідує, що арешт було накладено 09.06.2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області Соловій В.В. та перенесено 09.06.2008 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 7349084) (а.с.17). Згідно копії постанови Івано-Франківського міського суду від 15.11.2010 кримінальну справу було закрито у зв`язку зі смертю підсудного, із тексту постанови вбачається, що питання про зняття арешту із квартири [ADDRESS] не вирішувалося (а.с.19). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, судовому захисту підлягає не будь яке право, а лише те, яке порушено, не визнається або оспорюється. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина друга статті 174 КПК України 2012 року). Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частинна 4 статті 174 КПК України 2012 року). Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. Проте, арешт на спірні приміщення було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі щодо обвинувачення [PERSON] на підставі положень КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. З позовом про зняття арешту з майна звернулась [PERSON] яка була потерпілою стороною кримінального провадження та власницею майна на яке незаконно посягали. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/1247/18 (провадження\~\~ № 12-99гс19) і підстав для відступлення від неї немає. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 174, п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved