Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Представник ОСББ «Гоголя 409» адвокат Давигора С.А., яка діє на підставі ордеру серії СА №1093778 від 07.08.2024р., звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь ОСББ «Гоголя 409» заборгованість з оплати внесків з управління багатоквартирним будинком в розмірі по 6\~739,71 грн. з кожного, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі, будучи співвласниками квартири в ОСББ «Гоголя 409», в період з червня 2020 року не виконують свого обов`язку зі сплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.07.2024р. за їх квартирою обчислюється заборгованість в розмірі 14\~625,50 грн. Оскільки відповідачі своєчасно не здійснювали сплати відповідних внесків, то позивач вимагає стягнути з них суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення, що складає 3874,20 грн. та 1718,94 грн. відповідно, а отже загальна сума боргу складає 20\~219,14 грн. і підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах, оскільки кожен з них є співвласником 1/3 частки квартири. Письмовий відзив проти позову від відповідачів на адресу суду не надходив. 09.08.2024 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Судовий виклик направлявся відповідачам за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою, що в контексті положень п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Додатково судом здійснювався виклик відповідачів шляхом розміщення відповідного оголошення про виклик на веб-порталі суду, а відповідачка [PERSON] також додатково викликалась шляхом надсилання судового виклику у додаток «Viber» за наявним в матеріалах справи номером мобільного телефону. Таким чином, будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідачі не з`явилися у судові засідання з розгляду справи 06.09.2024, 07.10.2024 та 29.10.2024. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. В судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що з відповідачкою [PERSON] було укладено договір про реструктуризацію заборгованості з оплати внесків на утримання будинку, але всупереч умов договору після його укладання було сплачено лише платіж в розмірі 1044,50 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не здійснюють погашення існуючого боргу, то позивач вимушений звертатися до суду. Також пояснила, що до складу судових витрат позивача відносяться витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028грн та оплати професійної правничої допомоги в розмірі 2500 грн/, які слід стягнути з відповідачів на користь позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності, видане Придніпровським районним виконавчим комітетом 26.02.1998р., відповідачі є співвласниками в рівних частках (по 1/3 кожному) квартири загальною площею 69,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с. 12/. Балансоутримувачем будинку є ОСББ «Гоголя 409» (код ЄДРПОУ 43290946). 29.08.2019 за наслідком проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] було ухвалено рішення, яке оформлене протоколом №1 від 10.08.2019р., на якому вирішено затвердити розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.09.2019р. у розмірі 5 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири /а.с. 7-8/. 21.12.2023 позивач направив відповідачу [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 13829,50 грн., що утворилась станом на 01.11.2023р. за співвласниками квартири [ADDRESS] /а.с. 14/. 29.01.2024 між позивачем а [PERSON] було укладено договір про реструктуризацію заборгованості з оплати внесків на утримання будинку, відповідно до якого визначили порядок погашення заборгованості власників квартири [ADDRESS] зі сплати внесків в сумі 12528,50 грн., відповідно до якого заборгованість мала погашатись в період з 29.02.2024р. до 31.01.2025р. рівномірними платежами по 1044 грн. на місяць /а.с. 15/. Відповідно до облікових відомостей взаємних розрахунків між ОСББ «Гоголя 409» та співвласниками квартири [ADDRESS] , за період з 01.06.2020р. по 01.07.2024р. загальна сума платежів з оплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] складає 17\~125,50 грн. Натомість співвласниками в добровільному порядку сплачено лише 2500 грн., а відтак розмір заборгованості складає 14\~625,50 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не здійснюють погашення заборгованості з оплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території, то позивач звернувся до суду з даним позовом та вимагає стягнути суму заборгованості, збільшену на індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення. Тож між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідача по здійсненню оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються нормами Житлового кодексу України (далі ЖК), Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України від 09.11.2017р. №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Закону України від 14.05.2015р. №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон №417) тощо. Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК, яка передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону №417 передбачено, що співвласники квартир у багатоквартирному будинку зобов`язані, зокрема: - забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; - забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; - виконувати рішення зборів співвласників; - забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; - забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону №417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону №417 витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідачі мають на праві власності квартиру площею 69,9 кв.м., здійснюється об`єднанням співвласників такого будинку. Рішенням загальних зборів співвласників був затверджений тариф на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 5 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири, починаючи з 01.09.2019р. За таких обставин позивач правомірно та обґрунтовано здійснював нарахування щомісячних платежів по квартирі відповідачів в розмірі 349,50 грн. на місяць (5 грн. * 69,9 кв.м.) в період часу з 01.06.2020р. до 01.07.2024р., а відповідачі зобов`язані були здійснювати оплату таких внесків. Згідно наданого позивачем акту звіряння розрахунків за період часу з 01.06.2020р. до 01.07.2024р. розмір заборгованості станом на 01.07.2024р., з урахуванням здійснених відповідачами платежів, складає 14\~625,50 грн. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189). Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 1 цього Закону №2189 споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний чи колективний споживач. Крім того, згідно ч. 1 ст. 9 Закону №2189 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і не надано доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачі мають перед позивачем невиконане грошове зобов`язання з оплати внеску на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що виникла за період з червня 2020 року по червень 2024 року включно в загальному розмірі 14\~625,50 грн., а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім того, за загальним правилом, передбаченим ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних, обчислені за період прострочення з 01.07.2020р. по 01.07.2024р., їх розмір складає 3847,70 грн. та 1718,94 грн. відповідно. Разом з тим, аналіз відповідного розрахунку зазначених сум свідчить, що такий розрахунок здійснений не у відповідності до вимог, передбачених законом. В цьому контексті суд зауважує, що зобов`язання відповідачів щодо здійснення платежів з оплати послуг ОСББ має періодичний характер, оскільки обов`язок із здійснення оплати таких платежів виникав щодо кожного місяця періоду проживання відповідача. За таких обставин прострочення виконання зобов`язання відповідача з оплати послуг ОСББ має обчислюватись щодо кожного місяця окремо, а період прострочення починається з першого числа місяця, який є наступним щодо того, в якому має вноситись плата за попередній місяць (тобто платіж за червень 2020 року має бути здійснений у липні 2020 року, а отже прострочення починається з 01.08.2020р. і т.д.). Таким чином, обчислення розміру інфляційних втрат має здійснюватись за формулою, за якою загальна сума інфляційних нарахувань дорівнює сумі інфляційних нарахувань за кожен окремий місяць, яка обчислюється шляхом помноження розміру щомісячного платежу на сукупний індекс інфляції за період прострочення. Використовуючи для обчислення інфляційних втрат показник індексу споживчих цін, що опублікований на веб-ресурсах за посиланням https://ukrstat.gov.ua та https://index.minfin.com.ua/ua/economy/index/inflation/, які є загальнодоступними ресурсами, Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІС сукупний індекс інфляції за весь період прострочення, ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Для платежу за червень 2020 року в сумі 349,50 грн. період прострочення починається з 01.08.2020р., а отже сукупний індекс інфляції необхідно обчислювати шляхом множення щомісячних індексів інфляції, починаючи з серпня 2020 року. При цьому, оскільки 16.01.2024р. відповідачами було здійснено платіж у сумі 2000грн, то відповідний період прострочення обмежується датою здійснення такого платежу, тобто період обчислення сукупного індексу інфляції для платежу за червень 2020 року обмежується множенням індексів інфляції за період з серпня 2020 року по грудень 2023 року, внаслідок чого його показник складає 1,512398115. Інфляційне збільшення тоді розраховується наступним чином: 349,50 x 1,512398115 349,50 = 179,08 грн. Аналогічним методом слід обчислювати й інфляційне збільшення по іншим місяцям. Натомість, незважаючи на помилкове обчислення позивачем відповідних сум інфляційних нарахувань, загальна їх сума в розмірі 3874,70 грн., що заявлена позивачем до стягнення, не перевищує показника, обчисленого за алгоритмом, що наведений судом. За таких обставин позовні вимоги в цій частині є правомірними і підлягають задоволенню. Подібним чином (щодо кожного простроченого щомісячного платежу) має обчислюватись і сума трьох відсотків річних за наступною формулою: Сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100, де «С» - сума заборгованості, «Д» кількість днів прострочення. Так, за червень 2020 року розмір плати за послуги ОСББ складав 349,50 грн. і відповідна плата мала бути внесена протягом липня 2020 року, а отже прострочення починається з 01.08.2020р. і закінчується 15.01.2024р. (з урахуванням платежу від 16.01.2024), тобто період прострочення складає 1263 днів, а відтак сума 3% річних за прострочений за червень 2020 року платіж складає 36,28 грн. (349,50 грн. * 3 * 11263 : 365 : 100). Аналогічним чином необхідно обчислювати і 3% річних щодо платежів за інші місяці, але період прострочення за кожен місяць буде зменшуватись на кількість днів у попередньому місяці, а отже і сума 3% річних буде зменшуватись. Здійснивши обчислення розміру трьох відсотків річних за наведеним вище алгоритмом та підсумувавши відповідні суми за заявлений позивачем період прострочення виходить сума в розмірі 991,23 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 19\~491,43 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території 14\~625,50 грн., інфляційні нарахування 3874,70 грн., три відсотки річних 991,23 грн. Беручи до уваги, що відповідачі є співвласниками квартири і кожному з них належить 1/3 частки відповідної квартири, то з кожного з відповідачів слід стягнути на користь позивача третину від загальної суми заборгованості, тобто суму в розмірі 6\~497,14 грн. (19\~491,43 грн / 3). Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідні судові витрати по справі складаються із витрат, понесених позивачем. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. /а.с. 1/. Крім того, у зв`язку із зверненням до суду позивачем було понесені витрати з оплати правової допомоги в розмірі 2\~500 грн. /а.с. 18-20/. Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 19\~491,43 грн., що відповідає 96,4% від загальної ціни позову (20\~219,14 грн.), а отже на підставі ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України позивачу має бути відшкодовано за рахунок відповідачів 2\~919 грн. судового збору (3028 грн. * 96,4) та 2410 грн. витрат на правову допомогу (2\~500 грн. * 96,4%), що разом складає 5\~329 грн. Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог стосовно кожного з відповідачів, то обов`язок з відшкодування позивачу судових витрат слід розподілити між відповідачами в рівних частинах, а відтак кожен з них має сплатити на користь позивача по 1776,33 грн. в якості відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial