Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

У вересні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.06.2021 року [PERSON] уклала з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» кредитний договір №3195443236. На підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 28.02.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/16-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17426,1 грн. 01.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 02.06.2021 року [PERSON] уклала з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» кредитний договір №3195443236, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 13925,00 грн на строк 24 місяця та сплатою процентів за користування кредитом на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5443236, який є невід`ємною частиною цього договору. 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право грошової вимоги за кредитним договорами. 28.02.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаними вище кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору №3195443236 від 02.06.2021 року в розмірі 17426,10 грн. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем не надано доказів переходу права вимоги за вищевказаним кредитним договором, а саме від ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" до АТ "Таскомбанк", зокрема до матеріалів справи додано договір про відступлення права вимоги укладений між ПАТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" від 07.10.2016 року, в той час як кредитний договір між відповідачем та ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" було укладено лише 02.06.2021 року. Крім того, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Отже, банківська виписка (облікова) з рахунків позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №910/1580/18; від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18. Як вбачається з матеріалів справи, виписки з карткового рахунку відповідача, на який було перераховано кредит згідно з умовами договору №3195443236 від 02.06.2021 року позивачем не надано. Самі по собі витяги з реєстру боржників до договорів факторингу та розрахунки заборгованості, складені позивачем, не є належними та достатніми доказами отримання відповідачем кредиту. Таким чином, позивачем не доведено факт передачі права вимоги за кредитним договором та не додано доказів отримання відповідачем кредиту, а за такого суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed