Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] , через свого представника адвоката Ярмуша В.В., звернулася до суду із позовом до Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Маючи намір реалізувати свої спадкові права позивачка звернулася до Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала роз`яснення про неможливість видачі такого свідоцтва, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому, посилаючись на викладене позивачка просила суд про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і \~матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 17.04.1976 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 32). [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 237). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 10.03.1992 року виконкомом Новоодеської міської ради народних депутатів, на підставі рішення Новоодеської міської ради народних депутатів № 30 від 03.03.1992 року, за життя [PERSON] належав цілий житловий будинок за [ADDRESS] , що також підтверджується відповідним реєстровим написом Вознесенського бюро технічної інвентаризації від 20.03.1992 року № 3998. Відповідно до наданої на вимогу суду копії спадкової справи № 32/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] . Інші спадкоємці діти покійного [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від належної їм спадщини. Крім того 09.12.2017 року Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким [PERSON] успадкувала автомобіль після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , якому в свою чергу, за життя, належав спірний житловий будинок.

Outcome: approved