Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

в червні 2024 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бінько М.А., звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати іпотеку за договором іпотеки, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Вознесенського міського нотарільного округу Миколаївської області Омельчук І.М. та зареєстрований у реєстрі за № 59 - припиненою. Зняти заборону відчуження нерухомого майна, накладену 11.01.2008 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] , зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 11.01.2008 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №08/01/2008/840-К28 (мета кредитування - придбання нерухомості) за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 26 963,77 доларів США, процентна ставка -12, 99 % річних, комісія - 1,8%, з датою повернення - 06.01.2033 року. В порядку забезпечення виконання вимог за даними кредитними договорами між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Договір іпотеки, який був посвідчений 11.01.2008 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. та зареєстрований у реєстрі за № 59, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Позивач виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором перед ВАТ КБ «Надра», що є підставою для припинення іпотеки відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку». Проте відповідачем ВАТ КБ «Надра» повідомлення про припинення іпотечних договорів відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано, а наявність заборони відчуження майна, накладеного на вказану квартиру, належну йому на підставі договору купівлі-продажу від 11 січня 2008 року, порушує його право як власника розпоряджатися вказаним майном. Ухвалою суду від 13 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 05 липня 2024 року до суду від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, від імені якого діє адвокат Музичук Л.В., надійшов відзив на позовну заяву. Відзив мотивований тим, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не являється правонаступником ПАТ «КБ «Надра», а лише виступає його ліквідатором, у задоволенні позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб необхідно відмовити як до неналежного відповідача. Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року за клопотанням представника позивача адвоката Бінько М.А. залучено до участі у справі як співвідповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». 30 жовтня 2024 року до суду від відповідача ПАТ КБ «Надра», від імені якого діє представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб адвокат Музичук Л.В., надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 05.06.2015 №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи. Визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Надра» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. На виконання приписів статті 52-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ПАТ «КБ «Надра» здав, а архів Національного банку України прийняв на зберігання всі документи Банку за 1992-2020 роки, а також довідковий апарат до них. В Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду (далі - ЄОІС) зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. Згідно даних архіві, які знаходяться у володіння Фонду, між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] , укладено кредитний договір від 11.01.2008 № 08/01/08/840-К28, заборгованість за яким погашено через касу банку 28.12.2012 року. Позивач та його представник у призначене судове засідання не з`явились, представник позивача - адвокат Бінько М.А. подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» своїх представників у судове засідання не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином через електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку судової повістки до електронного кабінету. Третя особа приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. у судове засідання подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не прибули всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що узгоджується з положеннями частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 11.01.2008 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» і [PERSON] уклали кредитний договір №08/01/2008/840-К28, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 26 963,77 доларів США, процентна ставка -12, 99 % річних, комісія - 1,8%, з датою повернення - 06.01.2033 року, мета кредитування - придбання нерухомості. В порядку забезпечення виконання вимог за даним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Договір іпотеки, який був посвідчений 11.01.2008 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. та зареєстрований у реєстрі за № 59, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Відповідно до п.6.3 цього договору, він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов 'язань, забезпечених іпотекою за цим договором. Згідно інформації з Державного реєстру Іпотек приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. зареєстровано договір іпотеки 11.01.2008 року за № 59, об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] . За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі договір іпотеки 11.01.2008 року за № 59, приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М.. зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно, особа, майно, якої обтяжується: [PERSON] . Згідно з даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «КБ «Надра» ( код ЄДРПОУ 20025456) перебуває в стані припинення. З відзиву на позов, наданого Фондом гарантування фізичних осіб та ПАТ «КБ «Надра», вбачається, що рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» прийнято виконавчою дирекцією Фонду гарантування фізичних осіб 05 червня 2015 року за №113. 03.04.2024 року позивач [PERSON] звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про видачу йому для пред`явлення до органів нотаріату повідомлення про припинення договору іпотеки, укладеного 11.01.2008 між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» на забезпечення виконання зобов`язань згідно з кредитним договором №08/01/2008/840-К28 від 11 січня 2008 року та про припинення договору іпотеки. Листом від 12.04.2024 року №49-036-4250/24 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив [PERSON] , що відповідно до наявних у володінні Фонду даних зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «КБ «Надра» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в Банку, яка була розпочата 06.02.2015, були відсутні. Згідно з довідкою №55401/20.3-34 від 10.06.2024 року, виданою начальником Першого відділу Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) у відділі виконавчі документи про стягнення коштів з [PERSON] на користь фізичних, юридичних осіб або держави відсутні. Відповідно до частини третьої статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідаційна процедура банку вважається завершеною, оскільки виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.09.2020 своїм рішенням №1676 затвердила ліквідаційний баланс банку станом на 01.09.2020 та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ КБ «Надра». Як вбачається з відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на звернення [PERSON] від 03.04.2024 року, відповідно до інформації, що знаходилась в розпорядженні Фонду протягом ліквідаційної процедури ПАТ «КБ «Надра», зобов`язання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] за кредитним договором №08/01/2008/840-К28 від 11.01.2008 перед ПАТ КБ «Надра» були виконанні в повному обсязі до дати запровадження тимчасової адміністрації, яка була розпочата 06.02.2015 року та фінансові претензії стосовно цього кредитного договору, а також договорів застави (іпотеки), що забезпечували виконання зобов`язань за цим кредитним договором - відсутні. Проте, записи про реєстрацію обтяження не скасовані, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність таких записів порушує право власника предмета іпотеки [PERSON] , позивача у справі, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи даний спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( частина перша статті 16 ЦК України). Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( частина перша статті 599 ЦК України). З огляду на зміст статей 526,599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно зі статтею 1 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду ( частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною для припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору ( частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку). Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. З урахуванням наведеного, встановлені в цій справі обставини про виконання у повному обсязі [PERSON] кредитних зобов`язань перед ВАТ КБ «Надра», яке змінило найменування на ПАТ «КБ «Надра», що підтверджено відповіддю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на звернення позивача від 12 квітня 2024 року, дають підстави для висновку про припинення зобов`язань за укладеними між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] кредитним договором №08/01/2008/840-К28 від 11.01.2008 року. Відтак факт належного виконання боржником [PERSON] основних зобов`язань перед ПАТ «КБ «Надра» за вказаними кредитними договорами породжує настання у зв`язку з цим юридичних наслідків не тільки для припинення основних зобов`язань, а і додаткових зобов`язань за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. 11 січня 2008 року за реєстровим №59, укладеними між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] , тобто іпотеки, предметом якої є нерухоме майно квартира [ADDRESS] . Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору). Саме тому, записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором, є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Водночас у матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «КБ «Надра» вчинило дії щодо припинення іпотеки у зв`язку з повним погашенням боргу позивачем за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що підстави для подальшого існування іпотеки та обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна відпали. При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, (провадження № 14-88цс19) міститься висновок про те, що зняття обтяження з нерухомого майна здійснюється безпосередньо судом, який розглядає спір про припинення іпотеки, а не шляхом покладення відповідного зобов`язання на державного реєстратора. Відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Таким чином, вимоги позивача про зняття заборони з предмету іпотеки за іпотечним договором та виключення з реєстрів відповідних записів також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання припиненою іпотеки. З огляду на викладене та враховуючи, що іпотека, яка була підставою для обтяження майна позивача, припинена, таке обтяження на даний час не знято, його наявність створює перешкоди у реалізації позивачем його права власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Водночас, суд погоджується з доводами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про те, що останній є неналежним відповідачем у даній справі з таких підстав. Відповідно до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом. Законами України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III (далі - Закон № 2121-III) та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року№ 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) передбачені особливості ліквідації банку. З огляду на статтю 2 Закону № 2121-III, ліквідація банку - це процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно із частиною першою статті 48 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює: повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю та інші. Як вбачається з відзиву ПАТ «КБ «Надра», рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» прийнято виконавчою дирекцією Фонду гарантування фізичних осіб 05 червня 2015 року за №113. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «КБ «Надра» на цей час виникнення спору не є припиненим, а перебуває в стані припинення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16 дійшла висновку про те, що банк, який виводиться з ринку, до моменту державної реєстрації його припинення не позбавлений правосуб`єктності і може виступати учасником різних правовідносин. Від імені банку у цих правовідносинах діє уповноважена особа Фонду, виконуючи функції виконавчого органу банку (керівника банку). Зміст і характер правовідносин між учасниками справи та встановлені обставини справи свідчать про те, що у позивача виник спір з іпотекодержателем, яким є ПАТ «КБ «Надра», а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб лише виконує функцію виведення банку з ринку як неплатоспроможного і його ліквідацію, а також не є правонаступником банку. Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2022 року у справі № 200/5013/17 (провадження № 61-4050св21) дійшов висновку, зокрема, про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб необхідно відмовити за неналежністю цього відповідача. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову до відповідача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра». З огляду на викладене та враховуючи, що іпотека, яка була підставою для обтяження майна позивача, припинена, таке обтяження на даний час не знято, його наявність створює перешкоди у реалізації позивачем його права власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved