Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] в особі уповноваженого представника [PERSON] звернувся\~ до\~ Ужгородського міськрайонного суду\~\~ з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказує на те, що 18.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, вчинено виконавчий напис за №7161 про звернення стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти за період з 11.06.2018 року по 18.08.2020 року включно, на загальну суму у розмірі: 25050,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» відступило право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 4 серпня 2020 року, якому у свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 12 червня 2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №002-Р/000827 від 15.05.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] . Вказує, що у жовтні 2023 року згідно додатку «Дія» позивачу стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження №68244479 відкритого 21.02.2022 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Роман В.Я. з примусового виконання виконавчого напису №7161 виданого 18.08.2020 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості в розмірі 25050,00 грн., в тому числі: 25000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає виконавчий напис незаконним, безпідставним та таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства України. Позивач вважає, що виконавчий напис №7161 від 18.08.2020 року вчинений нотаріусом з численними порушеннями вимог чинного законодавства, а тому вважає, що він не підлягає виконанню. Позивач вважає, що вчинення вказаного виконавчого напису не відповідає вимогам загального та спеціального законодавства, яким регулюється здійснення даної процедури. Позивач вважає, що виконавчий напис №7161 від 18.08.2020 року вчинено за відсутності нормативно-правового акту, який би давав права нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах. Вказує на те, що станом на 18.08.2020 року чинна редакція Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року не дозволяла вчинення виконавчих написів на кредитних договорах. Перелік документів,\~за\~якими\~стягнення\~заборгованості\~провадиться\~у\~безпірному\~\~порядку\~на\~ підставі\~\~виконавчих\~написів\~нотаріусів\~затверджений постановою\~КМУ\~\~від\~ 29.06.1999\~р.\~№\~1172. Зміни до зазначеного переліку документів, що уможливлювали б стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, були внесені\~Постановою КМ України від 26.11.2014 № 662, коли перелік було доповнено розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно із яким за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів по кредитних договорах в частині. 01.11.2017 року Вищим адміністративним судом України вищезазначену постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було залишено без змін. Таким чином з 22 лютого 2017 року відсутні правові підстави для вчинення виконавчих написах на кредитних договорах, що не є нотаріальними. Позивач зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало такого способу захисту прав кредитора, як вчинення нотаріусом на стягнення боргу виконавчого напису на не посвідченій нотаріально кредитній угоді. Просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5 гс21). Позивач вказує на те, що у спірних правовідносинах приватний нотаріус не дотримався всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій та ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому вчинений з порушеннями виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на викладене, позивач, вважає, що \~виконавчий\~напис\~вчинений\~з порушенням приписів чинного\~законодавства, без належного та юридичного підґрунтя, не існує безспірності заборгованості, яка мала існувати для вчинення такого напису нотаріусом,\~заборгованість, яка зазначена у виконавчому написі, є спірною, кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчений, а \~відтак просить\~суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18 серпня 2020 року за №7161 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості в розмірі 25050,00 грн. за період з 11.06.2018 року по 18.08.2020 року, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн. Позиція сторін справи : В судове засідання\~ позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла на адресу суду заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та\~просять їх\~задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове\~засідання повторно не\~з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки на електронну адресу, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа\~без самостійних\~вимог \~представник Відділу\~державної виконавчої\~ служби у\~місті Ужгороді\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції в судове\~засідання не\~з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки на електронну адресу, про причини неявки суд не повідомив. Приватний нотаріус\~Київського\~міського\~нотаріального округу\~Остапенко\~Євген\~ Михайлович\~в судове\~засідання\~не\~з`явився будучи\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи шляхом\~надіслання судової\~повістки на\~електронну адресу,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України). Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Результат аналізу частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у разі наявності у нього офіційної електронної адреси. Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22). \~ \~ \~ \~ \~Окрім того слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на сайті Судова влада.\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4\~\~ст.12\~\~ЦПК\~\~України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4\~\~ст.223\~\~ЦПК\~\~України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи\~\~відповідно до\~\~ч. 4\~\~ст.\~\~10\~\~Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17\~Закону України "Про виконання рішень\~\~та\~\~застосування\~\~практики Європейського суду з прав людини"\~\~при розгляді справи ч. 1\~\~ст. 6\~\~Конвенції про захист прав людини і\~\~основоположних свобод, право особи на\~\~ справедливий \~\~і\~\~ публічний\~\~розгляд\~\~його справи упродовж\~\~розумного строку\~\~ кореспондується з\~\~ обов`язком\~\~ добросовісно\~\~користуватися наданими законом процесуальними\~\~ правами,\~\~ утримуватись\~\~ від\~\~дій, що зумовлюють\~ \~затягування\~\~судового\~\~процесу, та\~\~вживати надані\~\~ процесуальним\~\~ законом заходи\~\~для скорочення\~\~періоду\~\~судового провадження\~\~(п. 35 рішення\~\~від\~\~07.07.1989 р.\~\~Європейського\~\~суду\~\~з прав\~\~людини у\~\~справі\~\~"Юніон Еліментарія\~\~ Сандерс\~\~проти Іспанії"\~\~ (Alimentaria\~\~Sanders S.A.\~\~v. Spain). Обов`язок\~\~швидкого здійснення\~\~ правосуддя\~\~покладається, в\~\~першу чергу, \~\~на\~\~відповідні \~державні судові органи.\~\~ Розумність\~\~ тривалості\~\~ судового\~\~ провадження\~\~ оцінюється\~\~ в залежності\~\~від\~\~обставин справи\~\~та з\~\~огляду\~\~ на\~\~складність\~\~справи,\~\~ поведінки\~\~ сторін,\~\~ предмету\~\~спору.\~\~Нездатність суду ефективно\~\~ протидіяти\~\~ недобросовісно\~\~ створюваним\~\~ учасниками\~\~справи перепонам\~\~для руху справи\~\~є порушенням\~\~ч. 1\~\~ст. 6\~\~даної\~\~Конвенції\~\~(§ 66 - 69\~\~рішення\~\~Європейського\~\~суду з прав людини від\~\~08.11.2005р.\~\~ у\~\~справі\~\~"Смірнова проти України"). \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Провадження\~у\~справі\~ухвалою\~суду\~не\~зупинялося,\~а\~ тому\~не\~було\~підстав\~для\~його\~ поновлення. Заяви, клопотання: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 31.05.2024\~року представником позивача подано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду. 02.07.2024 року представником позивача подано клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі представника позивача. 30.07.2024 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі. 23.10.2024 року представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 28.05.2024 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду позовну заяву залишено без руху. 03.06.2024 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду було задоволено заяву про забезпечення позову. 03.06.2024 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 02.07.2024 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~ розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~справи\~не\~інакше\~як\~за\~зверненням\~особи,\~поданими\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~заявлених\~нею\~вимог\~і\~на\~підставі\~доказів,\~поданих\~ учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~судом\~у\~передбачених\~цим\~Кодексом\~випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~ випадків,\~ встановлених\~ цим\~ Кодексом.\~Частиною 5 даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~подаються\~ сторонами\~ та\~ іншими\~ учасниками\~ справи,\~а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ ґрунтуватися\~на\~ припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~власної ініціативи,\~крім\~витребування\~ доказів\~судом\~у\~випадку,\~коли\~він\~ має\~сумніви\~ у\~добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~ процесуальних\~прав \~або\~виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~а\~ також\~ інших\~випадків,\~ передбачених\~цим\~ Кодексом. Доказами\~є\~будь які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~наявність\~або\~відсутність\~ обставин \~ (фактів),\~ що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення \~учасників\~справи,\~та\~інших обставин, які\~мають\~ значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Фактичні обставини справи: Перевіряючи\~обставини\~справи,\~судом\~встановлено,\~що 18.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №7161 яким\~запропоновано\~ стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 4 серпня 2020 року, якому у свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 12 червня 2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №002-Р/000827 від 15.05.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] заборгованість за період з 11.06.2018 року по 18.08.2020 року включно, у розмірі: 25050,00 грн., в тому числі: 25000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 25050,00 грн. Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Роман Владиславом Яношовичем від 21.01.2022 року відкрито виконавче провадження ВП№68244479 з виконання виконавчого напису №7161, виданого 18.08.2020 року, приватним\~ нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованість в розмірі 25050,00 грн. Стягувачем \~зазначено Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роман Владиславом Яношовичем від 01.09.2023 року, ВП №68244479 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] . Нормативно-правове обґрунтування : Надаючи\~правову\~оцінку\~спірним\~правовідносинам,\~що\~виникли\~між\~сторонами\~у\~ справі, суд\~ виходить\~ з\~наступного. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Порядок\~вчинення \~виконавчих\~написів\~ визначається\~ положеннями\~Закону\~України\~ «Про\~\~\~нотаріат» (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису), Порядком\~ вчинення\~ нотаріальних\~ дій\~нотаріусами\~України, \~затвердженим\~ Наказом\~ Міністерства юстиції\~ України\~ 22.02.2012\~р.\~ №\~296/5;\~ постановою\~ Кабінету\~ Міністрів\~ України\~від 29.06.1999\~р.\~ №\~1172\~ «Про\~ затвердження\~ переліку\~ документів,\~ за\~ якими стягнення \~заборгованості\~ провадиться\~у\~ безспірному\~ порядку \~на\~підставі\~ виконавчих \~ написів\~нотаріусів» За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~ Законом\~та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~ наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.\~ Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.\~ Отже,\~відповідне\~право\~стягувача,\~за\~захистом\~якого\~він\~звернувся\~до\~нотаріуса,\~\~повинно\~існувати\~ на\~момент\~звернення.\~Так\~само\~на\~момент\~звернення\~стягувача\~до нотаріуса\~із\~заявою\~ про вчинення\~ виконавчого\~ напису\~повинна\~існувати\~й,\~крім\~ того,\~\~також\~бути\~безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.\~ Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.\~ Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.\~ Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.\~ З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.\~ Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.\~ Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така\~правова\~позиція\~викладена\~у\~постанові Верховного\~Суду України\~від\~05 липня\~ 2017 \~року\~у\~справі\~№\~6- 887цс17, у постанові Верховного\~Суду від\~18\~червня\~2018\~ року\~у\~справі\~ №199/183/17,\~ у\~постанові\~від\~04\~липня\~2018\~року\~у\~справі\~№757/29988/17, у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4\~ст. 254 КАС України\~(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Постанова\~або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, вчиняючи 18.08.2020 року виконавчий напис №7161, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №7161 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, аналогічна правова позиція викладена у п.95 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом\~18.08.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.\~Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова\~позиція\~викладена\~у\~постанові\~Великої\~Палати\~Верховного\~Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17. Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з порушенням нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим аргументам позовної заяви. Таким\~чином,\~право\~позивача\~у\~даному\~випадку\~порушене \~і\~воно\~підлягає\~ судовому\~ захисту\~у\~ спосіб,\~визначений\~позивачем, \~який\~відповідає\~закону.\~ Виходячи\~з\~правової\~природи\~ виконавчого\~ напису,\~ який\~є\~виконавчим\~документом,\~ суд\~ відповідно\~ до\~заявлених\~позовних вимог,\~з\~метою\~ ефективного\~ захисту\~ порушеного\~ права\~ позивача,\~ вважає\~ за\~ можливе\~застосувати такий\~спосіб\~захисту\~прав\~позивача,\~як\~ визнання виконавчого\~ напису\~ таким,\~ що\~не\~підлягає\~ виконанню.\~ Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 18.08.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~та \~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~справі\~ доказів.\~ Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~ наперед\~ встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного\~ доказу \~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний\~зв`язок\~ доказів\~в \~їх\~сукупності. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.\~ Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.\~ З урахуванням\~всіх\~обставин\~справи,\~враховуючи\~вимоги\~\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~\~кожна\~сторона\~\~ зобов`язана\~\~\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~\~вона\~посилається,\~як\~на\~підставу\~\~своїх\~вимог\~і\~заперечень,\~виходячи\~з\~принципу\~ процесуального\~рівноправ`я\~\~\~сторін,\~\~та\~\~\~враховуючи\~ обов`язок\~\~\~кожної\~ сторони\~\~довести\~ті\~обставини,\~\~на\~які\~\~вона\~\~посилається,\~виходячи\~із\~принципів\~розумності\~та\~ справедливості,\~\~оцінюючи\~\~належність,\~\~допустимість,\~достовірність\~та\~\~достатність\~кожного\~доказу\~окремо,\~а\~також\~\~достатність\~\~і\~\~взаємний\~зв`язок\~в\~їх\~сукупності\~за\~своїм\~внутрішнім\~переконанням,\~що\~ґрунтується\~\~\~на\~\~\~всебічному,\~\~\~повному,\~\~об`єктивному\~\~та\~\~безпосередньому\~\~дослідженню\~наявних\~у\~\~\~справі\~доказів, враховуючи\~\~ правову\~\~ позицію\~\~викладену \~у\~ постанові Великої\~ Палати\~Верховного\~Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів\~\~ викладених вище. \~ \~ \~ \~Щодо розподілу судових витрат: Частинами першою-другою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно\~до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~у\~разі\~задоволення \~позову,\~судові\~ витрати\~ покладаються\~ на\~відповідача.\~ При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн. та сплачений судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн., що підтверджено квитанціями про сплату. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь позивача [PERSON] підлягає сума сплаченого судового збору,в розмірі 1816,80 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Суд наголошує на тому, що зазначені витрати, понесені позивачем мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд при вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу бере до уваги правові висновку викладені у постанові від 07.09.2023 року у справі за № 202/8301/21 в якій Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зазначає, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про\~надання\~правової\~допомоги;\~розрахунок\~наданих\~послуг з\~їх\~детальним\~описом;\~документи,\~що\~свідчать\~про оплату\~гонорару\~та\~інших витрат,\~пов`язаних\~із\~наданням\~правової допомоги,\~оформлені\~у\~встановленому законом\~порядку\~(квитанція\~до\~прибуткового\~касового ордера,\~платіжне\~доручення\~з відміткою\~банку\~або\~інший банківський\~документ,\~касові\~чеки,\~тощо). Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду (справи №821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц) та в постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 826/1216/16). Таким чином, судом встановлено, що представником позивача не надано до суду договір про\~надання правової\~допомоги;\~розрахунок наданих\~послуг з\~їх детальним\~описом, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). З огляду на викладене, представником позивача не підтверджено фактично понесені витрати на правничу допомогу у сумі 8\~000,00 грн., а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявленої вимоги. Відповідно до положень частин 4, 5\~статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. \~Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Судове засідання було призначено на 23.10.2024 року, дата складання повного судового рішення 30.10.2024 року, а відтак датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення -30.10.2024 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved