Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

[PERSON] 02.07.2024 звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивував тим, що подружнє життя між сторонами не склалось та зникло взаєморозуміння, різні погляди на життя, у суперечках не знаходять компроміс, разом не проживають, оскільки дружина без попередження покинула його з дітьми та у грудні 2023 року виїхала за кордон, спільного господарства не ведуть, будь які спроби примиритися не дали бажаних результатів, дружина відмовилася від своїх дітей та не бажає повертатися в сім`ю, тому подальше збереження сім`ї неможливе, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, 05.11.2024 представник позивача адвокат Буловчак Х.Р. подала клопотання у якому позовні вимоги позивача підтримала, просила справу розглядати у його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.30-31). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за її відсутності не подала, відзиву на позовну заяву від неї не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2\~ст.247 ЦПК України. За таких обставинах суд визнає неявку відповідачки неповажною та розглядає справу за її відсутності, провівши на підставі вимог ст.281\~ЦПК України заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Із змісту позову, із долученого до справи свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6) видно, що сторони зареєстрували шлюб 10.10.2006 у смт. Красне Буського району Львівської області, актовий запис № 26, мають двоє спільних дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя у грудні 2023 року припинили подружні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач просить про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що примирення і подальше збереження сім`ї з відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також ту обставину, що примушування позивача до збереження шлюбу порушуватиме його права, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору стягує з відповідачки на користь позивача 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved