Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

10 жовтня 2024 року позивач [PERSON] (далі - Позивач, [PERSON] ), звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі Відповідач, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 715 680 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 08 квітня 2008 року по 29 липня 2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вказав, що рішенням МСЕК від 13 серпня 2024 року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності, з яких первинно 55% у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням він переносить фізичний біль та страждання, кожного дня відчуває виражену задишку при незначному фізичному навантаженні, епізоди утрудненого дихання, кашель, частіше з виділенням невеликої кількості слизового, в`язкого харкотиння, рідше сухий приступоподібний кашель, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, біль та обмеження рухів у шийному і попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією у праву ногу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, зниження слуху на обидва вуха, погіршення розбірливості мови, постійний шум у голові та вухах, загальну слабкість, втому, головний біль, запаморочення. Вказав, що у віці 41 року він вимушений буде кожного дня зазнавати та терпіти на протязі багатьох років фізичний біль та страждання. Зазначив, що внаслідок отриманого професійного захворювання у віці 40 років порушений звичайний спосіб життя, він визнаний не придатним до роботи за своєю спеціальністю, і навіть не може виконувати домашню роботу, яку виконував до отримання професійного захворювання, він постійно відчуває обмеженість у спілкуванні з оточуючими людьми, та обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя, він вимушений постійно проходити медикаментозне та санаторно-курортне лікування, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Вказав, що усе викладене призвело до завдання йому моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 29\~жовтня 2024\~ року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, зазначив, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач не відповідає принципам розумності та справедливості, є значно завищеним. Також вказав, що позивач протягом усього часу роботи на підприємстві своєчасно забезпечувався засобами індивідуального захисту, які знижували негативний вплив виробничих факторів на здоров`я працівника, для нього був встановлений особливий режим праці та відпочинку, надавалися інші гарантії. Також зазначив, що у зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом з відповідача на користь позивача було стягнуто моральну шкоду у розмірі 18000 гривень. Крім того, зазначив що позивач працював у шкідливих умовах праці 15 років 5 місяців, і окрім підприємства відповідача, де останній працював 7 років 3 місяці, ще протягом 8 років 2 місяців працював на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці, і наразі судом розглядається цивільна справа за позовом [PERSON] до АТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні\~в матеріалах\~справи докази\~та оцінивши\~їх в\~сукупності,\~судом встановлені\~наступні обставини\~справи та\~відповідні їм\~правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 08 квітня 2008 року по 29 липня 2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював з повним робочим днем в підземних умовах, підземним кріпильником, підземним гірником очисного забою, майстром гірничим (підземним), відповідно, та був звільнений з підприємства відповідача 29 липня 2015 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 37-39). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 23 квітня 2024 року, складеного в АТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня; радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією [PERSON] і [PERSON] , із зазначенням причин його виникнення - пил переважно фіброгенної дії, важкість праці, шум (а.с. 28-35). Згідно пункту 17 даного Акту зазначено, що, окрім іншого, підставою для встановлення професійного характеру захворювання, згідно медичного висновку ЛЕК спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 21.03.2024 №488, також є професійний маршрут з 08.04.2008 по 06.11.2008 підземний кріпильник шахтоуправління відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», публічного відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 06.11.2008 по 16.11.2009 гірник очисного забою шахтоуправління публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 16.11.2009 по 29.07.2015 - майстер гірничий шахтоуправління публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг». Згідно пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж 15 років 05 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо. Внаслідок зазначено вище захворювання позивач [PERSON] , 13 серпня 2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких первинно за професійним захворюванням 30% по радикулопатії, 20% по ХОЗЛ, 5% по туговухості, повторно 10% по трудовому каліцтву 2013 року, з 15 липня 2024 року до 01 серпня 2026 року, з переоглядом 10 липня 2026 року, а також встановлено первинно третю групу інвалідності з 15 липня 2024 року до 01 серпня 2026 року, з переоглядом 10 липня 2026 року. Крім того визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Також протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу, шуму, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, невролога. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12ААА №130169 від 13.08.2024, серії 12ААГ №573815 від 13.08.2024 (а.с. 36). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 55% та строково, та встановлення третьої групи інвалідності строково з переоглядом, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує загальний період роботи позивача в шкідливих умовах впродовж 15 років 05 місяців, з яких саме на підприємстві відповідача впродовж 7 років 3 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, з переоглядом, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 220 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 2 200 гривень.

Outcome: partial