Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Позивачка в особі представника адвоката Крепель Дмитра Івановича звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 04.09.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області було складено відповідний актовий запис за № 136 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі була народжена дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . В подальшому, рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10.12.2021 року у справі № 382/967/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, 05.10.2021 року, батько дитини в прямому сенсі викинув речі із будинку позивачки виселивши її разом із дитиною. Після цього випадку дитини проживала із позивачкою до 22.12.2021 р. за її місцем фактичного проживання. Оскільки мати не заперечувала, щоб батько бачився із дитиною та забирав із дитячого садочка. Однак, 22.12.2021 року Відповідач забрав дитину із дитячого садочка та більше не повернув. Фактично всі дії з боку Відповідача були проведені силою, без згоди на те Позивачки. Зараз дитина продовжує проживати із батьком, та зареєстрована в його будинку [ADDRESS] , але фактично проживає в будинку якій належить сім`ї Відповідача [ADDRESS] . Позивачка зверталась за захистом своїх прав щодо дитини до Служба у справах дітей Броварської міської ради - за зареєстрованим місцем свого проживання, але Позивачку було направлено до відповідної служби Яготинської міської ради. 23 лютого 2022 року Позивачка зверталась із заявою про те, що батько самовільно силою забрав дитину та просила щоб дитина проживала із матір`ю. Але заяву в службі не прийняли у зв`язку з зайнятістю, вказавши що необхідно прийти іншого дня. Вже 24 лютого 2022 року розпочалась військова агресія російську федерації відносно України, служба у справах дітей не працювала та відповідна заява не було подана. В подальшому відбулось засідання комісії служби у справах дітей Яготинської міської ради від 26 травня 2022 р., та місце проживання [PERSON] було визначено із батьком. На даний час дитина ходить до закладу дошкільної освіти № 3 "Ромашка" та батько заборонив працівникам такого закладу давати дитину позивачці, тобто рідній матері, - дитину може забрати тільки бабусі (мати Відповідача) та його співмешканка [PERSON] .. Також батько чинить інші перешкоди у спілкування участі у вихованні Позивачки та [PERSON] . Так, батько всіляко перешкоджає бачитись із донька Златою, постійно безпідставно звинувачує матір у вигаданих ним же "провинах", веде себе зухвало, зловживаючи тим що дитина залишилась проживати із ним. Рішенням Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області за № 112 від 15.06.2022 року та Висновком про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначено місце проживання дитини із батьком, та встановлено порядку участі у вихованні дитини матір`ю, яка проживає окремо. На думку позивача, вищевказаний Висновок являється поверхневим, а Рішення безпідставним, оскільки Позивач та Відповідач мають рівні можливості щодо умов проживання однаково мають стабільний заробіток, тощо. Частину документів Позивачкою не було подано, оскільки їй було повідомлено про засідання комісії телефоном тільки 19.05.2022 , тобто за сім днів (із них тільки 4 робочих дні) до дати проведення засідання комісії (засідання проведено 26.05.2022 року). Позивачка офіційно працює, та має постійний дохід, що дозволяє їй утримувати дитину. Також згідно характеристики Згурівської селищної ради характеризується з позитивної сторони. Також Позивачка не вживає алкоголь, наркотичні засоби та на відповідних обліках не рахується. Таким чином, оскільки Позивачка працевлаштована, має постійний дохід, постійне місце проживання, тобто забезпечена житлом. Позивачкою забезпечені належні умови для проживання дитини, її виховання і утримання, [PERSON] відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку із чим Служба у справах дітей повинна була визначити місце проживання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] із матір`ю - [PERSON] . Звертає увагу на те, що Відповідач неодноразово вчиняв протиправні дії відносно матері та дитини, принижував матір в присутності дитини, не пускав до дитини та всіляко порушував законні права Позивачки, про що остання неодноразово зверталась до Служби у справах дітей, поліції. Також вищевказані обставини можуть підтвердити свідки, аудіозаписи телефонних розмов. Виходячи із змісту Рішення та Висновку, а також Протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 26 травня 2022 року, комісією були з`ясовані виключно питання обстеження умов проживання (умови проживання рівні), наявності доходів батьків (батько на момент засідання комісії не працює та церебуває на обліку як безробітний), з`ясовано що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, а також встановлено що батько не перебуває на обліку у лікаря нарколога та до психіатра він ніколи самостійно не звертався. При цьому, комісією взагалі не з`ясовані питання психоемоційного стану дитини, поведінки батьків стосовно дитини, особистих якостей батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною. Звертає увагу Суду на те, що письмово про засідання комісії на 26 травня 2022 р. позивачку повідомлено не було: повідомлення було здійснено телефоном таким чином, що більшість документів [PERSON] не змогла зібрати та вчасно подати для розгляду комісії. Про засідання комісії мати дитини повідомили тільки 19.05.2022 р. Крім того, при рівних умовах проживання дитини та того, що батько дитини на момент засідання комісії взагалі не працював, місце проживання дитини визначено разом із батьком. В основу прийнятого рішення покладено той факт, шо на момент розгляду питання комісією дитина проживала із батьком. Однак комісією не були з`ясовані обставини того, яким саме чином дитина залишилась за батьком. Так, після укладання шлюбу Позивачка та Відповідач проживали разом за адресою батька по [ADDRESS] , хоча були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Так само була зареєстрована дитина після її народження ( [ADDRESS] ), а проживала разом з батьками за фактичним місцем проживання. 05.10.2021 р., ще до розірвання шлюбу. Відповідач викинув із будинку речі Позивачки в прямому сенсі: про це є відеозапис, а також можуть підтвердити свідки. Після розірвання шлюбу Відповідач приходив на роботу Позивачки та погрожував фізичною розправою. Тож сам процес "виселення" Позивачки із будинку, його зухвалість та нехтування нормами моралі, - не тільки принижує гідність матері, відповідним чином характеризує батька, але й негативно впливає не психологічний стан дитини, яка стає свідком таких подій. При цьому батько дитини не домовлявся із матір`ю з ким дитина буде проживати після розірвання шлюбу, а поставив перед фактом. Оскільки мати не заперечувала, щоб батько бачився із дитиною, батько забрав дитину із дитячого садочка 21.12.2021 р. та більше не повернув. Батько скористався тим, що дитина зареєстрована та проживає за його адресою фізично усунув матір від контактів із дитиною, а потім під час засідання комісії розповідав про те, що мати 6 місяців не контактує з дитиною. Також комісією у справах дітей не було враховано те, що за час спільного проживання: - батько ніколи не приймав участі у вихованні дитини: постійно працював на роботі, у вільний час займався ремонтом машини, рибалкою, полюванням, пошуком дорогоцінних металів з металошукачем та проводив свій час зі [PERSON] ; - батько ніколи не займався навчанням та розвитком дитини, не навчав її читати, писати, малювати; не грав із дитиною в ігри спрямованих на її розвиток (логічне мислення, творчості, тощо). Батько навіть ніколи не слідкував за гігієною дитину. Крім того у Висновку вказані недостовірні відомості, та зміст наданих пояснень Позивачки "перекручено". Так у Висновку вказано про те, що мати не заперечує щоб дитина проживала із батьком задля уникнення стресів, зважаючи на вік дитини та прив`язаність до батька. Ця інформація не відповідає дійсності, оскільки Висновок суперечить Протоколу, де міститься протилежна інформація, та яка відповідає наданим поясненням Позивачки: "Зі слів матері, Злата з грудня 2021 р. проживає разом із батьком [PERSON] .. Протягом цього часу вона бачила дитину лише декілька разів, оскільки батько чинить перешкоди у їх спілкуванні, доньку майже не бачить, тому вона заперечує щодо визначення місця проживання доньки з батьком. " [PERSON] - мати дитини, повідомила, що хоче щоб донька проживала з нею за адресою по [ADDRESS] ... Стверджує, що з донькою хотіла спілкуватися, але батько дитини не давав такої можливості.... " Таким чином мати дитини - [PERSON] не надавала жодної згоди на проживання доньки [PERSON] із батьком [PERSON] .. Висновком встановлено порядок участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] матір`ю [PERSON] , та починаючи із червня 2022 р. мати почали бачитись із дитиною та брати участь в її вихованні. До цього часу дитину бачила декілька разів виключно у зв`язку із протиправною поведінкою батька. Під час зустрічей доньці комфортно із матір`ю, вона активно грає із нею, малює, мати читає книжки дитині, вони проводять активний відпочинок на дитячому майданчику. Дитина задоволена спілкуванням із матір`ю та постійно "тягнеться" до матері. Однак, з самої першої зустрічі позивачці стало зрозуміло, що дитина відверто боїться батька та не хоче повертатись додому. Кожного разу, коли мати відводить дитину до батька, дитина починає плакати та всім своїми діями виказу небажання йти додому, вказувала на погане ставлення з боку батька. Всі ці обставини (як позитивного відношення дитини до матері, так і небажання дитини повертатись додому) можуть підтвердити сама позивачка, допитана як свідок, а також інші особи, свідки вищевказаних подій: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, 20.07.2022 року [PERSON] було подано заяву до Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, в якій були викладені обставини занепокоєння психоемоційним станом дитини, небажання дитини повертатись до батька. Також було викладення прохання з надання кваліфікованої допомоги психолога дитині, яка можливо стала свідком жорстокого поводження. Однак, відповіддю Служби у справах дітей а сім`ї Яготинської міської ради від 21.07.2022 р. №08-29/352 надано інформацію про те, що у відповідної служби не має кваліфікованого психолога по роботі із дітьми та направлено [PERSON] до Яготинського інклюзивно-ресурсного центру, - для надання їй корекційної допомоги. Але до цього часу Яготинським інклюзивним-ресурсним центром не зроблено жодних дій направлених на виконання своїх обов`язків: із дитиною роботи не проведено, відповіді не надано. Батько дитини зловживає своїми правами та користується тим, що дитина залишилась проживати разом із ним: по-перше, батько під різними надуманими приводами вчиняє перешкоди в спілкуванні дитини із матір`ю - доказами є письмові звернення до служби у справах дітей та поліції, а також записи телефонних розмов із батьком, по-друге, батько постійно ставить безглузді вимоги для того, щоб Позивачка могла бачилась із дитиною (де саме гуляти, як і з ким), а також Відповідач вимагає, щоб мати звітувала кожну годину де вона з дитиною знаходиться, - доказами є записи телефонних розмов. Звертає увагу на те, що ні законом, ні Висновком служби у справах дітей не передбачені виконання Позивачкою таких незаконних умов та вимог Відповідача. 13.08.2022 р. [PERSON] спілкувалась з [PERSON] , яка являється співмешканкою [PERSON] та остання розповіла наступне: «батько [PERSON] застосовує фізичне насилля, яке полягає в тому що він кричить та б`є дитину». Крім того, як батько він не виконує своїх навіть елементарних обов`язків, не слідкує за дитиною не переодягає, забуває годувати, тощо - всі ці функції виконує співмешканка. Крім того, [PERSON] повідомила, що за місцем проживання дитини досить часто відбуваються сварки, скандали та навіть бійки між [PERSON] та [PERSON] , свідком яких стає малолітня дитина. Розмова із [PERSON] записана на телефон Позивачки. Також в ніч з 12 на 13.08.2022 р. [PERSON] було подано заяву до відділу поліції, про протиправні дії [PERSON] в будинку спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , та де (як вже було зазначено) проживає дитина Позивачки. У зв`язку із чим до ВП (м.Яготин) №2 Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області направлено адвокатський запит, з метою отримання інформації про звернення [PERSON] до поліції та результати розгляду справи. Окрім цього, [PERSON] також викидав речі [PERSON] із будинку (так само, як і робив раніше це із речами Позивачки). Крім того, є встановлені факти того, що батько залишає малолітню [PERSON] саму вдома, та в кращому випадку на догляд із іншою дитиною - [PERSON] , вік-7 років (яка є донькою співмешканки [PERSON] ), а сам йде по своїх справах, фактично залишаючи дитину саму в будинку, що є небезпечним та неприпустимим, та утворює склад адміністративного правопорушення (стаття 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та навіть кримінального правопорушення (стаття 166 Кримінального кодексу України). У зв`язку із чим [PERSON] звернулась із заявою до СВ ВП (м.Яготин) №2 Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області, а саме про те що, батько [PERSON] вчиняє домашнє насилля відносно спільної дитини - [PERSON] . Також 13.08.2022 року (після отримання інформації від [PERSON] та написання заяв до поліції) [PERSON] приїхала разом із працівниками поліції до будинку де визначено місце проживання дитини із батьком, щоб пересвідчитись що із дочкою Златою все гаразд. По приїзду за адресою проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ), демонстрував наявність в нього вогнепальної зброї (пістолет), з метою налякати [PERSON] .. Однак, при появі працівників поліції [PERSON] сховав пістолет та нажаль працівники поліції ніяким чином на це не відреагували. І хоча Позивачка вказувала працівникам поліції про наявність зброї у Відповідача, такі заяви були проігноровані. У зв`язку із тим, що у [PERSON] є в наявності предмет, схожий на вогнепальну зброю, та він зберігає його за місцем проживання дитини. Позивачка була вимушена звернутись 16.08.2022 року до ВП (м.Яготин) №2 Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області із відповідною заявою. Таким чином перебування спільної доньки [PERSON] за адресою проживання батька - [PERSON] вкрай негативно впливає на психоемоційний стан дитини: дитина не хоче повертатись до батька додому, оскільки вдома негативна обстановка пов`язана із скандалами, сварками та байдужим ставленням до дитини з боку батька. З іншої сторони у матері з дитиною позитивні відносини, дитина постійно радіє коли бачить матір, із задоволення проводить із нею час: грає, мати читає книжки, малює із дитиною, коли дитина вдома із матір`ю дитина нагодована та перебуває в позитивному емоційному та психологічному стані. Враховуючи вищевикладене просила визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] із матір`ю [PERSON] за адресою її проживання [ADDRESS] . Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 05.10.2024 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. 22.11.2022 року від представника відповідача адвоката Коваль Лариси Миколаївни надійшла зустрічна позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради про визначення місця проживання дитини. Позов обгрунтовано тим, що з 04.09.2015 року по 10.12.2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10.12.2021 було розірвано (справа № 382/967/21). При цьому, слід зазначити, що з липня 2021 року по даний час сторони шлюбні відносини не підтримували, не відновлювали, проживали окремо, мали окремі бюджети та не вели спільного господарства. Рішення про припинення шлюбних відносин було прийнято сторонами обопільно та виважено. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка з грудня 2021 року проживає разом з батьком [PERSON] за його фактичним місцем проживання. Так, з липня 2021 року після фактичного припинення шлюбу між сторонами донька сторін [PERSON] проживала з матір`ю [PERSON] у селі Безуглівка Броварського району Київської області, але у грудні 2021 року мати дитини [PERSON] привела дитину до батька дитини по місцю його проживання і залишила з ним, пояснивши при цьому, що вона не справляється з дитиною. Дівчинка була одягнена в забруднений одяг, брудна, голодна та злякана. Хоча станом на грудень 2021 року Златі було майже три роки, вона не вміла самостійно їсти та одягатися чи роздягатися, погано розмовляла, не вміла спілкуватися з дітьми, а дорослих боялася. За таких обставин батько дитини [PERSON] без вагань та без зайвих слів прийняв доньку [PERSON] та забезпечив її всім необхідним, що потрібно для її віку, огорнув любов`ю та увагою. За рік дівчинка дуже змінилася на краще. За проханням батька з донькою в дитячому садку з грудня 2021 року працює дитячий психолог. Особливе, уважне ставлення до Злати проявили і всі працівники дитячого дошкільного закладу - закладу дошкільної освіти № 3 «Ромашка». Велике значення для розвитку та соціальної адаптації дитини справило близьке, тепле та чуйне спілкування зі Златою бабусі [PERSON] та тата [PERSON] . У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради з відповідною заявою про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , але у зв`язку з запровадженим в Україні військовим станом перевірка його заяви, проведення працівниками служби обстеження житлових умов дитини та кожного з батьків тощо було закінчено лише у травні 2022 року. За період з грудня 2021 року по 15.06.2022 року мати дитини тільки кілька разів виявила бажання зустрітися з донькою, не брала участі в її утриманні, не цікавилась її життям. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей яке відбулося 26.05.2022 року, були присутні та давали свої пояснення і батько, і мати малолітньої дитини. При цьому як вбачається зі змісту Протоколу № З засідання комісії з питань захисту прав дитини від 26.05.2022 та зі змісту Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку участі у II вихованні матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає окремо, - мати дитини, як і батько дитини, просила визначити місцем проживання доньки [PERSON] її місце проживання, проте, оскільки дитина тривалий час проживала з батьком та має з ним тісний зв`язок, та з метою уникнення стресів у малолітньої доньки, - [PERSON] просила встановити порядок її участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою. Згідно до рішення виконкому Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області за № 112 від 15.06.2022 року такий порядок був встановлений та визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком. Зазначає, що [PERSON] не оскаржувалися ні Висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та встановлення порядку участі у її вихованні матір`ю [PERSON] , [INFO] , а ні рішення виконкому Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області за №122 від 15.06.2022 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] та встановлення порядку участі у її вихованні матір`ю, яка проживає окремо.» Отже, [PERSON] вважає, що органом опіки та піклування, яким є Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, та орган місцевого самоврядування - виконком Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області, правильно, з врахуванням позиції обох батьків та інтересів малолітньої дитини вирішили спірні питання. Проте зі сплином часу [PERSON] було змінено раніше визначену позицію щодо її участі у вихованні дитини та у вільному спілкуванні з дитиною. І така її позиція висловлена у позовній заяві до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, про визначення місця проживання дитини, з чим не може погодитися батько дитини, а тому подає до [PERSON] зустрічний позов. Ще перебуваючи у шлюбі, сторони за обопільною згодою зареєстрували місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 09.02.2023 року об`єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] , в особі представника [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради про визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 24.02.2023 року залучено до участі у даній справі Службу у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради Броварського району Київської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради Броварського району Київської області надати до Яготинського районного суду Київської області висновок про визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 15.08.2023 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали вимоги первісного позову, з огляду на той факт, що мати дитини виконує свої батьківські обов`язки та займається розвитком дитини, з доказів наявних у матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання батьківських обов`язків позивачкою за первісним позовом, навпаки присутні докази, що свідчать про прихильність дитини до матері та заперечували проти вимог зустрічного позову, оскільки батько дитини забрав та не повертав дитину матері, як вбачається з доказів досліджених в судовому засіданні, дитина має меншу прихильність до батька у порівнянні з бабусею (матір`ю відповідача за первісним позовом), бо вона більш часу приділяє дитині, а ніж батько, який приділяє час своїм захопленням. Батьком дитини біля п`яти разів було порушено встановлений графік побачень з дитиною та мати дитини неодноразово викликала з цього приводу працівників поліції. Також звертав увагу щодо вживання ненормативної лексики відповідачем за первісним позовом під час прослуховування звукозапису розмов. При цьому, зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що дитина не потрібна метері. Представник відповідача та відповідач підтримали вимоги зустрічного позову, з огляду на те, що дитину віддали добровільно батьку, дитина матері не потрібна, оскільки мати займалась влаштуванням свого життя. Відповідач по справі за первісним позовом працював, для отримання коштів, а не вів аморальний спосіб життя. Дитина перебуваюч з батьком відвідувала дитячий садочок, проте не відвідує його, коли перебуває з мамою. При цьому зазначає, що звукозапис є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не можливо встановити хто розмовляв. У визначені дні графіком побачень батько дитини надавав дитину матері, та порушення графіку не було. При цьому, дитину налаштовують, що батько поганий. Проте кращий догляд здійснюється за дитиною зі сторони батька, і бабуся в цьому звісно допомагає, також турбуючись про неї. З огляду на викладене, заперечували проти первісного позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради в судоовму засіданні підтримав вимоги первісного позову та відповідно наданий ними висновок. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради Броварського району Київської області в судовому засіданні зазначив, що батьки дитини характеризуються позитивно, батько забрав дитину, що віддавав саме дідусь дитину доказів в матеріалах справи не має. Позивачка зверталась за день до повномаштабного вторгнення відносно атку обстеження та збирала відповідні документи, щоб бачитись з дитиною. Зі слів сусідів та свідків дитина себе добре почуває, весела коли знаходиться з мамою. Щодо стану здоров`я мамою надавались відповідні довідки щодо стану здоров`я дитини та патологій не виявлено, лише є необхідним займатись гігієною дитини. Не було підтвердження, щодо наявності цукру в крові дитини, здорова дитина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є вихователем дитячого садочку в який ходила [PERSON] . Вона відвідувала садочок восени 2022 року, потім 6 місяців не ходила в зв`язку з повномаштабним вторгненням, а також грудень 2022 року та січень 2023 року. Дівчинка спокійна, розумово розвинена, спокійна, комунікабельна. Якщо були згадки про сім`ю були, то дитина плакала. Дитину то батько, то мама, хто із них приводив до садочка, а інший забирав. Дитина про обох батьків добре відзивалась. Дитина чи з мамою, чи з батьком була, то одяг був чистий, доглянута дитина була в обох. З дітьми дитина спілкувалась, дитина в повній мірі має нормальний розвиток, в тому числі і в спілкуванні з дітьми. Не пам`ятає щоб з даною дитиною працював психолог, якщо є необхідність. То психолог працює з дитиною. Батько приказував, щоб дитину мамі не надавали, проте, оскільки відповідного документа не було, то лише повідомляли, що мама забрала чи прийняла дитину. Мама телефонувала запитувала, як дитина. У той період до садочка більше водив тато дитину, проте були дні, що і тато проводив дитину. Психолог з інклюзивного центру [PERSON] , в судовому засіданні зазначила, що мама дитини зверталась щодо потреб дитини, та дитина розвивалась відповідно до віку, вольово - емоційна сфера виявилась порушена, оскільки виявлялась тривожність, скутість, сором`язливість і лише з мамою у дитини була відсутня тривожність за її підтримки. Після розмови з психологом, і проведення заняття, у дитини підвищилась самооцінка, подолання присутні тривожності, поступово налагодився контакт з дитиною у психолога. Спілкування з психологом відбувалося біля двох місяців. На час складення висновку продовжувалось спілкування з психологом, та зазначене носить рекомендаційний характер. Стан дитини покращився, динаміка позитивна. Тривожність у дитини виявлена в зв`язку з розлученням батьків. Про тата дитина говорила неохоче, намалювати його відмовилась, як говорили про тата було присутнє тремтіння, фізичні ознаки переживання. Присутня прив`язаність до мами, в тому числі присутній стан дитини, коли забрали від мами дитину. З психологом спочатку була у присутності мами. На момент обстеження дитина не перебувала у садочку, в зв`язку з переїздом. При цьому поведінкових порушень в дитини не виявлено. Психолог у спілкування дитини діяв відповідно до встановленої методики затвердженої Міністерством освіти України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є вихователем методистом, а також практикуючим психологом дитячого садочку в який ходила [PERSON] . Вона з молодшої групи себе проявила, як врівноважена, прив`язувалась до вихователів, та при їх зміні переживала. Це особливість дитини щодо пристосування до нової людини. Минулого року відвідувала дитячий садочок. Агресивною не була, змін на психологічному напрямку не було. В адаптаційному періоді у садочку, важко розкривалась. Злату у садочку забирали і тато, і мама. Батьки не звертались щодо проведення відповідних бесід з дитиною як психолога. Від вихователів не було звернень, що з дитиною щось не так і потрібна допомога психолога. Дитина на поганий стан чи стан здоров`я не скаржилась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є мамою відповідача за первісним позовом. У 2021 році позивачка за батьком добровільно їм віддали дитину на виховання. Оскільки батько дитини два дні працює, а два дні вдома, то вона допомагала виховувати дитину. Коли вдома її син сам виховує дитину. Дитина відвідує садочок. Мати дитини брала дитину на вихідних, в тому числі з ночівлею. Вважає, що подача її сином позову про стягнення аліментів, було підставою подачі даного позову. Щодо стану здоров`я відвідували дитячу лікарню у м.Бояра Київської області. Дитина перебуває у с.Безуглівка Згурівського району, батьки позивачки за первісним позовом вживають спиртне, в садочок у селі дитина не ходить. З 28 лютого не дає спілкуватись з дитиною, набрали вони подарунків дитині, то не впускали у двір, викликали службу у справах дітей та поліцію. Звертали увагу служби у справах дітей, щодо того як є в будинку, в тому числі брудно, який має дві кімнати, спальню та кухню. Дитина більш потайна, прив`язана до матері. Працювали психологи, вихователі у дитячому садочку з дитиною. Дитина перебувала зі своїм батьком з осені 2021 року по 20.01.2023 року, оскільки батьки матері написали їм, щоб забрали дитину. Мати дитини їздила лише на вихідних до дитини. Дитина скучала за мамою, проте звикла і до тата, з татом була два дні, і з нею була. Спочатку дитина боялась суспільства, а потім відновилась. Мати дитини не зверталась, щоб кудись повезти дитину, активно не брала участі у розвитку дитини. Один раз мама дитині подарунок привезла. Дитину мама забирала до свого місця проживання, нового одягу дитині не купувала. Дитина розповідала, що мама збирала чеки, що купувала. Мама не зверталась, щоб збільшити час спілкування з дитиною. Вона є пенсіонером та приватним підприємцем, працює весь тиждень окрім понеділка з 8 до 12 години дня. Її чоловік доглядає за дитиною, якщо вона зайнята. В садочок відводили [PERSON] як син, так і вона, якщо він на роботі. Не бачила, щоб мати чи батько погано ставились до дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає обох сторін по справі, під час їх шлюбу спочатку не було сварок, потім відповідач за первісним позовом змінився, став агресивний до дружини та сусідів і сім`я розпалась. Одного разу було, що відповідач за первісним позовом дав ляпаса позивачці за первісним позовом у присутності дитини, і дитина заплакала, позивачка кричала, що викличе поліцію. Відповідач за первісним позовом викинув речі позивачки за первісним позовом. Це було восени прохолодно було. 01.05.202 роки коли проживала [PERSON] з батьком, теж були викинуті речі, але співмешканки. Це відбувалось біля її воріт, тому все і бачила, була швидка допомога та поліція, це було о 6 ранку, тому дитина бачила це. Були присутні, як відповідач за первісним позовом нецензурно лаявся в адресу позивачки за первісним позовом. Коли позивачка за первісним позовом забирала дитину від відповідача за первісним позовом, то тільки у присутності поліції, бо він не віддавав дитину матері. Проте не часто, але віддавав батько дитину матері. І дитина тягла руки до мами та поліції. Бачила як [PERSON] гуляла з дівчинкою співмешканки відповідача за первісним позовом. Дитина завжди була з позивачкою за первісним позовом, біля неї була, коли сторони по справі спільно проживали, завжди весела з мамою дитина була, віддає перевагу мамі. Іноді відповідач за первісним позовом та позивачка і [PERSON] разом ввечері ходили. У відповідача за первісним позовом був активний відпочинок, свої захоплення. Бачила як співмешканка відповідача за первісним позовом ходила гуляла зі Златою та своєю донькою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що із сторонами по справі були раніш сусідами, спілкувались раніш, гарна сім`я була, потім із світлин інтернету дізналась, що [PERSON] має іншу дружину. Сім`я розпалась у липні 2021 року, було чутно сварки, в тому числі щодо того факту, що [PERSON] не віддавав дитину матері, була також поліція. Дуже агресивна поведінка була у відповідача по справі за первісним позовом по приїзду поліції, а мати дитини плакала, просила щоб їй дитину віддали. Оскільки було тепло, то це було чути, все відбувалось біля їх домоволодіння. Також було чути сварки щодо дитини і у вихідний день, і поліція була після того як по рішенню мати забирала дитину від батька, але він говорив, що пропала дитина. Мати дитини теж викликала поліцію, як їй не віддавав батько дитини, дитину. Мати дитини водила дитину до садочка, був адаптаційний період. Як відноситься до дитини відповідач за первісним позовом не бачила, оскільки він був на роботі чи займався своїми захопленнями. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що здійснювали виїзд за місцем проживання позивачки за первісним позовом, щодо умов де проживає дитина, то чисто було, дитина одягнена, дитина скута була, злякалась, що чужі люди та боялась, що можуть її забрати. Біля 10 хвилин дитина не йшла на контакт, дитина тільки слухала, і була біля мами, боялась від мами піти. На той момент не було видно в дитини будь-яких захворювань. Проте були наявні ознаки психологічної травми, тому було рекомендовано проводити заняття з психологом, дитина лякалась. Всі необхідні довідки з лікарні мама показувала, бо в дитини був бронхіт. Харчування дитини відповідало віку дитини, було різноманітним. Потім був виїзд коли стан дитини змінився, вже дитина не злякалась, як приїхали, дитина усміхалась, показувала свої розмальовки і причиною зміну стани дитини, був емоційний стан сім`ї. Дитина спілкується з іншими дітьми. Їм не відомо чи на даний час дитина перебуває у садочку, надану інформацію вони не перевіряють. Дитина з мамою, проживає у будинку дідуся та бабуся був придбаний будинок, робиться ремонт. В будинку було чисто та прибрано, дитина вдягнена була, температура в будинку була комфортна, наявні зошити та розфарбовки щодо розвитку дитини. Практичний психолог Яготинського будинку дитячої та юнацької творчості Яготинської міської ради [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що обоє батьків зацікавлені у вихованні дитини. Для гармонійного розвитку дитини, найкраще це домовленість між батьками, оскільки обоє мають право на виховання дитини. Для кращого розвитку і соціалізації дитини, краще відвідувати дошкільний заклад. Також добре коли займаються вдома з дитиною. Значно впливає на дитину, якщо є певний вплив не бачитись з батьком. Слабка психіка може говорити, що хтось не потрібен, проте обоє батьків потрібні, оскільки у відсутність мами буде відчуття, що чогось не вистачає та дитина в майбутньому буде думати, що з нею щось не так, це може проявлятись у майбутньому, у підлітковому віці. Батьки можуть звернутись до дорослого психолога, чи до психолога щодо виховання дитини. Батько та мати повинні брати участь у вихованні дитини. Так, участь дитини у різних гуртках, це розвиток та соціалізація дитини. Відразу погані спогади не зникнуть, особливо у дівчинки, можливо у підлітковому віці. Проте як підросте пояснювати, домовлятись обом батькам, щоб вона не винила себе в чомусь, і знала, що її люблять обоє батьків. Щодо часу щоб забути погані спомини, то залежно від захисної реакції психіки дитини, її індивідуальності, адаптації до тих чи інших умов, від чого і залежить період часу за який дитина може забути погані спомини. Для початку потрібно, що обоє батьків спілкувались без криків, якщо буде без спілкування з батьком, то може виникнути чи упереджене ставлення до чоловіків, чи навпаки надмірна увага до них, чи може навіть боятись чоловіків. В дитячій психіці це приховується глибоко, а в підлітковому віці може проявлятись. Є обоє батьків, тому дитина потребує обох батьків. При цьому, батьки повинні порозумітись, щоб дитина бачила нормальне спілкування між батьками. Оскільки якщо одну сторону визнає дитина, то розвивається невпевненість у собі, тому і замикаються. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надані висновки психолога, показання свідків та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, прослухавши звукозапис, суд дійшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов не підлягає до задоволення, з таких підстав. Із першого по сьомий, з дев`ятого по тринадцятий, сімнадцятий, двадцять другий файл звукозапису прослуханого в судовому засіданні не можливо встановити голос осіб, та не зазначено про прізвище та ім`я осіб для їх встановлення. Восьмий файл технічно не можливо відтворити. З чотирнадцятого файлу звукозапису чути голос дитини, яка розповідає, що вона їла та чим займалася. З п`ятнадцятого файлу звукозапису йде розмова чоловіка та жінки, щодо дитини, і коли чоловічий крик, то дитина плаче, запитує чоловічий голос дитину чому плаче, і дитина відповідає, що він кричить, тому і плаче. З шістнадцятого, вісімнадцятого, дев`ятнадцятого, двадцятого файлу звукозапису чути розмову чоловіка та жінки щодо дитини, дитина відповідає чоловічому голосу, що вона грається, розповідає, що вона їла, розповідає, що гуляла з мамою, були на дитячих гойдалках, батуті, знаходиться дитина з мамою, говорить чоловічому голосу. Дитина також запитує чоловічий голос чи він нічого не зробить. З двадцять першого файлу звукозапису чути розмову дитини та чоловіка, де дитина розповідає, що їй мама купила одяг, солодощі. Дитина повідомляє чоловічому голосу, що їла цього дня, також повідомляє, що вони з мамою готують торт, то вона хоче залишитись з мамою, в тому числі наступні два дні, проте чоловічий голос говорить жіночому голосу, щоб наступного дня о 10 годині дитина була в нього. З матеріалів справи вбачається, що 04.09.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В шлюбі була народжена дитина - донька [PERSON] , [INFO] . В подальшому, відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 10.12.2021 року у справі № 382/967/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.12-14,69 том №1) Згідно рішення Яготинської міської ради Бориспільського району Київської області за № 112 від 15.06.2022 року та Висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] визначено місце проживання дитини із батьком, та встановлено порядку участі у вихованні дитини матір`ю, яка проживає окремо. (а.с.15-19, 64-67, том №1) Відповідно до характеристики виданої Згурівською селищною радою Безуглівського старостинського округу, [PERSON] працює в АТ ПУБМ, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, донька Злата на даний час відвідує заклад дошкільної освіти №3 "Ромашка" (а.с.20-22, том №1). Із Заяви [PERSON] вбачається, що відповідач неодноразово вчиняв протиправні дії відносно матері та дитини, принижував матір в присутності дитини, не пускав до дитини та всіляко порушував законні права позивачки, про що остання неодноразово зверталась до Служби у справах дітей, поліції. (а.с.25-30, том №1) Згідно до паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , виданого 08.12.2005 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] є - [NUMBER] , відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , виданого Яготинським УПСЗН 21.01.2008 року, [PERSON] є інвалідом з дитинства III групи довічно. Згідно посвідчення категорії 1 серії [NUMBER] , виданого 10.11.2020 року Київською облдержадміністрацією, [PERSON] є потерпілим від Чорнобильської катастрофи та має пільги та компенсації, встановлені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. (а.с.55-56, том №1) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.57, том №1). Згідно Витягу з реєстру застрахованих осіб - індивідуальні відомості про застраховану особу, який сформовано 31.10.22, [PERSON] , зокрема за 2021 рік мав сукупний дохід 213579,32 грн.; за серпень та вересень 2022 року - 22764,65 грн. та довідки про доходи № 4521 0451 5355 7518 [PERSON] є пенсіонером і перебуває на обліку в Переяслав-Хмельницькому об`єднаному управлінні ПФУ в Київській області та отримує пенсію, сума пенсії за період з 01.11.2021 року по 31.10.2022 року складає 50593,84 грн. (розмір пенсії за один місяць - 4388,82). З довідки № 275 від 31.10.2022, виданої на [PERSON] Яготинською районною філією КОЦЗ Державного центру зайнятості, за період з грудня 2021 року по серпень 2022 року йому, як безробітному було виплачено у загальному 66514,21 грн.(а.с.58-59, том №1). Відповідно до копії наказу за № 1254-к [PERSON] прийнятий на роботу в ТДВ «Яготинський маслозавод» з 18.08.2022 року. Згідно до довідки № 917 від 05.09.2022 [PERSON] працює в ТДВ «Яготинський маслозавод» з 18.08.2022 року. Згідно характеристики ТДВ «Яготинський маслозавод» від 01.11.2022 [PERSON] є відповідальним сумлінним працівником, за період роботи з 13.02.2015 дисциплінарних стягнень не мав. З характеристики по місцю проживання, виданої депутатом Яготинської міської ради, [PERSON] є дбайливим, порядним, відповідальним та доброзичливим батьком, який самостійно виховує неповнолітню доньку [PERSON] . Стосунки між батьком та донькою дуже щирі та теплі, в доньки присутня повага до батька. (а.с.60-61, том №1) Згідно до довідки № 19 від 05.11.2022 року [PERSON] є вихованкою закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Ромашка» з 2016 року і по даний час. Дитиною опікується батько. Відповідно до довідки № 991 від 07.11.2022 року КНП Яготинської міської ради «Яготинський центр первинної медико-санітарної допомоги» дитина [PERSON] , [INFO] , у період 19.09.2022 по 03.09.2022 лікувалася з приводу Соvid-19. Під час оглядів дитина була в супроводі батька [PERSON] . (а.с. 62, том №1) Згідно до психологічної характеристики на [PERSON] , видану практичним психологом закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Ромашка» [PERSON] вихованням дитини на даний момент займається батько, встановлено, що тато для дитини є значимим в сім`ї, найбільш емоційно-близьким членом сім`ї. Дитина демонструє потребу турботи та догляду. Рівень тривожності дитини відповідає віковим нормам, але характер взаємин в сім`ї у дитини викликає неспокій, особливо ситуації в яких батьки не приділяють достатньої уваги дитині, також дитина негативно реагує на ситуації в яких інші діти ігнорують або агресивно поводяться. Згідно педагогічної характеристики [PERSON] , виданої вихователем середньої групи № 2 закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №03 «Ромашка» [PERSON] , У садочок і з садочка приводить і забирає батько дитини, він же платить за харчування. Тато постійно цікавиться поведінкою доньки в садочку, її станом та відносинами з однолітками, під час дистанційного навчання батько з нею виконував усі завдання вихователя. Тато позитивно впливає на дитину. Злата постійно його згадує і радіє, коли бачить його ввечері. (а.с.63, том №1) Згідно до судового наказу виданого Яготинським районним судом Київської області від 08.07.2022 року [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини (а.с. 68, том №1) Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї та акту оцінки потреб сім`ї вбачається, що станом на 03.02.2023 року у дитини відсутні ознаки психологічної травми, та в будинку чисто і умови для проживання дитини створені (а.с. 83-87, том №1). Згідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, вбачається, що батько дитини [PERSON] належним чином виконує батьківські обов`язки, доньці з ним безпечно та відповідно до акту обстеження умов проживання, вбачається, що для дитини створені належні умови проживання та є все необхідне для розвитку дитини (а.с.83-93, том №1) [PERSON] звертався з заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради де повідомив що [PERSON] з їх спільною донькою Златою, виїхала до [ADDRESS] , та перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною (а.с.110, том №1). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради здійснює державне управління загального характеру на підставі положення про Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради затвердженого рішенням Яготинської міської ради 23.12.2021 року №3076-23-VIII (а.с.109,111-118, том №1). [PERSON] звертався до відділення поліції №2 Броварського РУП про прийняття мір до колишньої дружина [PERSON] , яка не повернула дитину та вказала причин, також звертався з заявою до Служби у справах дітей та сім`ї (а.с.124-126, том №1). Будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування (а.с.127, том №1). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що [PERSON] на січень 2023 року має заборгованість в розмірі 16474,69 грн. (а.с.128, том №1). Згідно довідки наданої закладом дошкільної освіти №3 «Ромашка» вбачається, що [PERSON] не відвідувала заклад дошкільної освіти 20 і 21 лютого 2023 року, з 22 по 24 лютого заклад працює в форматі онлайн. (а. с. 129, том №1) Відповідно до висновку Згурівської селищної ради щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] затвердженого рішенням виконавчого комітету Згурівської селищної ради від 30.03.2023 року №10 вбачається, що заслухавши [PERSON] та [PERSON] , вивчивши документи члени комісії одноголосно прийняли рішення про доцільність надання висновку про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] (а.с.140-145, том №1). Згідно Витягу з протоколу №4 комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Згурівської селищної ради від 22.03.2023 року визначили місце проживання дитини з матір`ю, що підтверджується висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 15.03.2023 року та висновком оцінки потреб сім`ї та відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] в сім`ї створені належні умови для проживання та утримання та розвитку дитини (а.с.168-179, 192-194 том № 1). Адвокатом Коваль Л.М. було здійснено ряд адвокатських запитів до Відділення поліції №2 Броварського районного управління поліції в Київській області, до Служби у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, до фізичної особи-підприємця [PERSON] , на які отримано відповіді з котрих вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою; [ADDRESS] , забезпечена місцем відпочинку та проведення дозвілля, для дитини створені належні умови проживання, та те що з матеріалами перевірки можна ознайомитися у відділенні поліції №2 Броварського РУП ГУНП в Київській області, та що [PERSON] почала стажуватися з 01.10.2022 року по 12.02.2023 року не добувши стажування з випробувальним терміном, припинила стажування за власним бажанням (а.с.211-224 том № 1). [PERSON] подала скарги на бездіяльність Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради та ВП № 2 (м. Яготин) зокрема до департаменту Міністерства соціальної політики, офісу Президента України, офісу Генерального прокурора, уповноваженого Верховної Ради України, Київської обласної прокуратури, крім того [PERSON] неодноразово подані заяви та скарги до правоохоронних органів, до служби у справах дітей та інших компетентних органів, представником позивачки подані адвокатські запити до поліції, дитячої клініки та закладу дошкільної освіти щодо отримання необхідної інформації для встановлення всіх обставин що мають значення для справи (а.с.227-260 том № 1). Адвокатом Коваль Л.М. здійснено запит до закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "Журавка" Згірувської селищної ради Броварського району Київської області, з відповіді котрого вбачається, що станом на 14.07.2023 року дитина [PERSON] [INFO] , ЗДО "Журавка" не відвідувала жодного дня. Телефонуючи [PERSON] кожного разу обіцяла, що водитиме (а.с.3, том №2). Адвокатом Коваль Л.М. здійснено запит до закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу "Веселка" Згірувської селищної ради Броварського району Київської області, з відповіді котрого вбачається, що [PERSON] не була і не є вихованкою даного закладу (а.с. 4, том №2). Постановою слідчого Бориспільського РУП від 31.07.2023 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42023112100000107 від 14 червня 2023 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України (а.с.5-6 , том №2). [PERSON] працює на посаді завідувача Безуглівського міського клубу з 12.10.2023 року та отримує стабільний дохід (а.с.105-109, том №2), проте даний доказ подано після встановлених ЦПК України процесуальних строків подання доказів, а причини такого пропуску не є поважними, оскільки перебували у виключній залежності від волі позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до п. 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобування дитиною певною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Умовами статті 19 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом 10 днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним - обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини з огляду на те, що відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд не пов`язаний висновками певних органів, експертів та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні заявлених у справі доказів та обставин справи. Жоден доказ, у тому числі і висновок органу опіки та піклування, не має для суду наперед встановленої сили. Отже, суд може не погодитись із даним висновком і не взяти його до уваги. Статтями 141,142,150 СК України передбачено - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтями 151,153 СК України встановлено - батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, а також мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч. 2 та 3 ст. 157 СК України, той з батьків хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 статті 160 СК України передбачено - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ст. 161 СК України - якщо матір та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Статтею 162 СК України передбачено, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення - суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини - зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала. Частина 1 ст. 170 СК України врегульовує випадки, в яких суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, не позбавляючи їх батьківських прав, а згідно із ч. 3 цієї статті, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд може постановити рішення про повернення їм дитини. Для цього батьки повинні довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини, відпали, а судам необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених ст. 170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам. У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей. В своїй Постанові від 9 вересня 2020 року у справі № 400/936/18 (провадження № 61-9444св19) Верховний Суд дійшов висновку, що дитина не може бути повернута одному з батьків, коли існує загроза їй або умови проживання з цим з батьків є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до п. 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 р., ратифіковану Постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли суперечить найкращим інтересам дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання, виховання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідно до ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини ст.ст. 7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Практику ЄСПЛ у сфері захисту прав дитини слід розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини. Виділяють принципи правового статусу дитини, які випливають з міжнародно-правових документів, перш за все, з Конвенції про права дитини 1989 р., та якими є: рівноправність дітей (ст. 2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст. 2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст. 37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). ЄКПЛ проголосила принцип верховенства права і зобов`язання договірних сторін дотримуватися прав людини. Комплекс прав, закріплених ЄКПЛ, можна розділити на дві підсистеми: 1) права, що належать кожній людині від народження (життя, свобода, особиста недоторканність); 2) права, набуті з настанням певного віку (справедливий судовий розгляд у кримінальній справі, вступ до шлюбу). Окремою підсистемою можна розглянути перелік заборон, виконання яких гарантує реалізацію прав, закріплених в ЄКПЛ (заборона дискримінації, катувань, жорстокого поводження, рабської праці). У тексті ЄКПЛ практично відсутні норми, присвячені захисту прав дітей (за винятком, наприклад, положень про особливий статус неповнолітніх у статтях 5-6), однак обсяг більшості наданих нею прав такий, що ними може користуватися будь-яка людина, незалежно від вікових або інших характеристик. У зв`язку з цим ЄСПЛ, розглядаючи справи, де мало місце порушення прав дітей, посилається на норми ЄКПЛ як базовий документ. На сьогодні наявні численні рішення ЄСПЛ щодо питань, які пов`язані із захистом прав дитини, ґрунтуються як на положеннях Європейської конвенції про захист прав людини, Загальної декларації прав людини, так і на положеннях Конвенції про права дитини. В ході огляду практики ЄСПЛ виявлено кілька типових ситуацій, де заявники не отримали адекватного правового захисту всередині своєї держави. Традиційно велика увага приділяється ЄСПЛ справам, пов`язаним з визначенням місця проживання дитини, а також з реалізацією права на спілкування з нею не тільки батьків, але й інших родичів: дідусів, бабусь. Принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 р. передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. У відповідності з ч. 2 та 3 ст. 157 СК України, той з батьків хто проживає окремо від дитини - зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (див. вищенаведене рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), п. 26 із подальшими посиланнями). Отже враховуючи вище викладене, а також те, що показання свідка [PERSON] , яка є мамою відповідача за первісним позовом та фактично є зацікавленою особою, тому суд не може брати її покази в тій частині, які не підтверджуються матеріалами справи та показаннями інших свідків. Крім цього, слід зауважити, що показання [PERSON] дані в судовому засіданні, протирічать в певній мірі наданій нею психологічній характеристиці на [PERSON] , як практичним психологом закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Ромашка», тому суд ставить під сумніви як показання даного свідка, так і видану ним психологічну характеристику на [PERSON] . Отже враховуючи вище викладене, а також те, що в судовому засіданні не здобуту доказів, що мати дитини не цікавиться дитиною, тому твердження сторони відповідача за первісним позовом з цього приводу не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст..9 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, забезпечується. Щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають у відповідності із застосовуваним законом і процедурами, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено факту, що свідчив би про не зацікавлення позивачкою за первісним позовом дитиною. Крім цього, в судовому засіданні не встановлено фактів грубого поводження позивачки за первісним позовом з дитиною, привиттям їй поганих звичок, відсутністю нагляду за дитиною. З матеріалів справи вбачається, що в помешканні де мешкає позивачка за первісним позовом створені належні умови для проживання та утримання дитини, яка забезпечена одягом та взуттям відповідного віку, сезону, продуктами харчування, засобами гігієни, іграшками та іншим. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи позивачка за первісним позовом приділяє належну увагу дитині її розвитку та вихованню, дитина має необхідне харчування та одяг, має позитивну характеристику та добрі відносини з дитиною, працює. Позивач за зустрічним позовом, працює та має також необхідні умови для проживання та утримання дитини, яка забезпечена одягом та взуттям відповідного віку, сезону, продуктами харчування, засобами гігієни, іграшками та іншим. Проте слід врахувати поведінку позивача за зустрічним позовом, яка зазначається свідками в судовому засіданні, в тому числі у присутності дитини та спілкування під час телефонної розмови з дитиною, що не заперечувалось сторонами по справі, що саме між батьками дитини та дитиною, відбувалась дана розмова, а також бажання висловлені дитиною. Крім цього, слід врахувати Принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, де проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Отже, в судовому засіданні не встановлено, що перебування дитини за місцем проживання позивачки, створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я чи перебування дитини за місцем проживання позивачки за первісним позовом суперечитиме її інтересам. Таким чином з огляду на викладене первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: approved