Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаними вище позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором , укладеним з [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ "Споживчий центр "та [PERSON] 24.05.2023 укладено Кредитний договір (оферти) №24.05.2023- 100001283 . Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 5 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.05.2023 , строком на 70 днів Відповідно до Договору від 24.05.2023 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 11 000,00 грн. строком на 70 день. Відповідачем 24.05.2023 отримано кредитні кошти у розмірі 5000 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, а тому утворилась заборгованість у розмірі 23 737, 97 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Крім того , вказує, що відповідачкою 24.05.2023 року електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 11 000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за Кредитним договором № 24.05.2023-100001283 від 24.05.2023 у розмірі 23737,97 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності . Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позивача та підтримала доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того вказала , що позивачем не доведено факту отримання відповідачкою кредиту у розмірі 11000 гривень. Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши думку представника відповідачки , приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає , виходячи з наступного. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази\~не\~мають\~для суду\~заздалегідь\~встановленої\~сили.\~Суд\~оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного\~доказу окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із змісту позовної заяви вбачається, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 24.05.2023 укладено Кредитний договір (оферти) №24.05.2023- 100001283 . Відповідно до заявки від 24.05.2023 року , яка є невід"ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору , сума кредиту , яка надається [PERSON] становить 11000 гривень ,строком на 70 днів з дати його надання , дата повернення 01.08.2023 року. Відповідно до ч. 1ст.\~626\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628\~Цивільного кодексу\~України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст.\~638\~Цивільного кодексу\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст.\~639\~Цивільного кодексу\~України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно матеріалів справи, а саме : довідки- розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором , заборгованість [PERSON] становить 23737,97 гривень , з яких : 11000 гривень- основний борг, 11087,97 проценти та 1650,00 гривень- комісія. ( а.с. 6) . Позивач у позові стверджує, що відповідачкою 24.05.2023 року електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 11 000 грн., а отже акцептовано умови Договору. За вимог ч. 1 та ч. 2ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другоюстатті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту слід зазначити, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124\~Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13 ). Суд звертає свою увагу на ту обставину, що позивачем в порушенняст. 81 ЦПК України, не надано доказів того, що відповідачка ознайомлена з тими умовами , на які є посилання у договорі. Наданий же позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. На думку суду, розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій. За правиламист. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до наданих позивачем доказів, встановити точне зарахування коштів та відповідне їх використання у споживчих цілях відповідачкою , суду не надано. Матеріали справи та підстави позовних вимог , різняться між собою ( щодо сум тіла кредиту) . Крім того, позивачем до позову долучено докази , що є частиною кредитного договору , Проте , чи ознайомлено відповідачку з даними додатками при оформленні нею кредитного договору , суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed