Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

У липні 2024 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: за кредитним договором №14422-08/2023 від 12.08.2023 у розмірі 66 750 грн. та за договором позики №4975341 від 05.10.2023 у розмірі 39 220,13 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] 12.08.2023 укладено кредитний договір №14422-08/2023, а також 05.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №4975341. Зазначені договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер телефону відповідача. 27.12.2023 між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу N27122023, відповідно до умов якого ТОВ "Аванс Кредит" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Аванс Кредит" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору №14422-08/2023 від 12.08.2023 в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 27.12.2023 (дата відступлення права вимоги) виникла заборгованість в загальному розмірі 66750 грн., з яких: 15 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 51750 грн. заборгованість за відсотками. Також позивач зазначив, що 14.06.2021 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу N14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Оскільки відповідач порушив умови укладеного договору позики N4975341 від 05.10.2023 в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами договору позики, у зв`язку з чим, станом на 14.06.2021 (дата відступлення права вимоги) виникла заборгованість в загальному розмірі 39220 грн, з яких: 10050 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 29170,13 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 07.08.2024. 01.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позов в якому останній заперечував проти доводів позивача та просив суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем у відповідності до вимог ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» не надано відомостей підтверджуючих укладення в електронному вигляді кредитного договору та договору позики. Також вказує на те, що позивачем на підтвердження перерахування відповідачу коштів за кредитним договором та договором позики, не надано належних доказів, а саме розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордера) або виписки з банківського рахунку. Зазначив, що позивачем не надано платіжних доручень або інших документів, що могли б підтвердити існування заборгованості відповідача у розмірі, що заявлений позивачем до стягнення. Відповідач також послався на те, що наданий позивачем витяг з Реєстру боржників, права вимоги, за яким відступають, та боржників за такими договорами, не містить підпису сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаними кредитними договорами. Безпосередньо реєстр боржників до вищевказаних договорів факторингу з якого вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором позивачем суду не надано. Також відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі. 01.08.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача в якому просив відзив залишити без задоволення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що кредитні договори з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до умов кожного кредитного договору, невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику (далі - Правила). Уклавши договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Первісних кредиторів та є в загальному доступі. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення. Тому кредитні договори, які укладені між сторонами в електронній формі мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами. Позивач зазначив, що відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з кредитодавцем в договірні відносини. У відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаного Позичальником при укладанні кредитного договору. Лише наявність електронних підписі сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Позивач також зазначив, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитних договорів щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, дані документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Наголосив, що ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку, тому доступ до виписок до картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач. Водночас відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Також позивач вказав про те, що на підставі Договору факторингу N? 27122023 від 27.12.2023, N 14/06/21 від 14.06.2021 він одержав від попередніх кредиторів право вимоги по заборгованості відповідача, що підтверджується вищезазначеними договорами факторингу та витягами з реєстрів боржників. Щодо надання повних реєстрів боржників, зазначив, що вони носять в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, у зв`язку з чим, весь реєстр надати позивач не може. Проте, для повного та об`єктивного дослідження доказів стосовно відступлення права вимоги додано завірені належним чином витяги з реєстрів боржників. Позивач в повній мірі довів факт набуття права грошової вимоги до відповідача. Зазначив, що договори, укладені між відповідачем та Первісними кредиторами, договори факторингу, укладені між Первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані. Крім того, позивач просив здійснювати розгляд справи без його участі. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.08.2024 витребувано у позивача докази перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів за договором кредиту та договором позики, а також розрахунки заборгованості. Розгляд справи відкладено на 06.09.2024. 05.09.2024 позивачем надіслано на адресу суду заяву та на виконання вищевказаної ухвали додано розрахунок боргу за договором №14422-08/2023 від 12.08.2023 та інформаційний лист про перерахування коштів відповідачу за вказаним договором. В заяві позивач також зазначив про те, що не має можливості отримати інформацію про рахунки відповідача у АТ «Універсал Банк», на які перераховувалися кредитні кошти, тому просив витребувати їх у Банку. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.09.2024 витребувано у АТ «Універсал Банк» відомості щодо наявності у відповідача карткових рахунків та виписки по ним, а також відомості про зарахування кредитних коштів на його рахунки. Розгляд справи відкладено на 17.09.2024. 17.09.2024 розгляд справи не проводився у зв`язку перебуванням головуючого судді у відрядженні. Розгляд справи перенесено на 02.10.2024. Враховуючи відсутність станом на 02.10.2024 відомостей про отримання АТ «Універсал Банк» ухвали суду про витребування доказів, розгляд справи було відкладено на 18.10.2024. Справу було перенесено на 28.10.2024. На виконання вказаної ухвали суду 21.10.2024 від АТ «Універсал Банк» надійшов лист в якому було повідомлено суд про те, що станом на 12.08.2023 у [PERSON] наявні рахунки у АТ «Універсал Банк», до листа також додано рух коштів з особового рахунку відповідача. Сторони в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 4 ч. 2ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що 12.08.2023 (02:09:30) між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту N14422-08/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно з п. п. 1.1., 1.2., 1.3. вказаного договору клієнту надається кредит у розмірі 15000,00 грн. на строк 360 днів (до 05.08.2024), процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору. Відповідно до п. 1.5 клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахуванням Товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізити (п. 1.6 договору). Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства (п. 7.6 договору). Відповідно до реквізитів вищезазначеного кредитного договору, [PERSON] підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2256. Відповідач також підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором додаток №1 з графіком платежів та Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних. Відповідно до Інформаційного листа від 19.08.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, 12.08.2023 о 02:10:00 було здійснено переказ коштів на суму 15000 грн. на карту № [NUMBER] . Крім того, з наданої АТ «Універсал Банк» відповіді вбачається, що у [PERSON] наявні рахунки у вказаному банку. Картка за №5375411415542468 емітована банком на ім`я [PERSON] та 12.08.2023 на вказаний номер карти відбулося зарахування коштів у розмірі 15\~000 грн., що також підтверджується доданою банком випискою по особовому рахунку відповідача про рух коштів. З викладеного слідує, що відповідач підписавши договір електронним підписом та додаток до нього, погодився з його умовами та отримав на свій рахунок № [NUMBER] кредитні кошти у розмірі 15 000 грн., що не спростовано останнім, доказів протилежного суду не надано. Таким чином ТОВ "Аванс Кредит" виконало умови договору, надавши позичальнику грошові кошти з лімітом у розмірі 15 000 гривень. 27.12.2023 між позивачем та ТОВ "Аванс Кредит" укладено договір факторингу N27122023, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 14422-08/2023 від 12.08.2023, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення коштів у позичальника перед ТОВ "Аванс Кредит" утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача за період з 27.12.2023 по 31.05.2024 у розмірі 66 750 грн, що складається з наступного: 15 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 51 750 грн. - заборгованість за відсотками. При цьому, відповідачем не спростовано розмір вказаної заборгованості, свій контррозрахунок останній не надав. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача, який є новим позикодавцем, щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором N 14422-08/2023 від 12.08.2023 за основною сумою боргу в розмірі 15 000 грн. та відсотків у розмірі 51 750 грн., обґрунтованими. Доводи відповідача про те, що кредитний договір відповідач не підписував, є безпідставними, оскільки договір підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не були б укладено. Таким чином, наявні усі підстави вважати, що при укладенні кредитного договору з [PERSON] кредитодавець дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на яких договір було укладено. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Твердження відповідача про те, що позивачем не доведено факту отримання ним коштів відповідно до умов кредитного договору, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне. Згідно з абз.11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься й у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88. У пункті 2.1 Положення вказано, що первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. На виконання вищевказаних норм закону та в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач надав суду документи щодо надання кредиту відповідачу як позичальнику, а саме: договір про надання фінансового кредиту, який містять підписи обох сторін, і в кредитних правовідносинах є первинним бухгалтерським документом. Також, судом за клопотання позивача були витребувані виписки по особовим рахункам відповідача, якими доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів, шляхом зарахування на картку позичальника у розмірі погодженому в договоріах. Крім того, з наданих суду та досліджених доказів встановлено, що 05.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №4975341. Кредитний договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Загальна сума заборгованості згідно розрахунків позивача за даним договором складає 39220,13 грн. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21. Відповідно до п.1.1 вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27.02.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39\~220,13 грн, з яких: 10050 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 29\~170,13 грн. сума заборгованості за відсотками. Проте, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Як слідує з досліджених вище доказів, договір факторингу був укладений раніше, тобто 14.06.2021, ніж договір позики між клієнтом та божником [PERSON] , а саме 05.10.2023. Предметом договором факторингу від 14.06.2021, як зазначено вище є право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Оскільки, право грошової вимоги в ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до [PERSON] на момент укладення договору факторингу з позивачем не настав, в задоволенні даної вимоги слід відмовити за безпідставністю. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (63%), відповідно до статті 141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1907,64 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial