Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що вона перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2015 року. Та проживали постійно за адресою: [ADDRESS] . Наразі, її чоловік проживає у своєї матері за адресою: [ADDRESS] . Зауважує, що у вересні 2024 року вона звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, оскільки останні декілька місяців спільного проживання були нестерпними. Втім, чоловік все рівно не залишає її у спокої, весь час переслідує її, ходить за нею на роботу та у місця, де вона часто буває. Також чоловік постійно пише їй смс-повідомлення, в яких містяться погрози та висловлювання нецензурною лайкою. Вказує, що починаючи з вересня 2024 року [PERSON] було застосовано до неї фізичне та психологічне насильство, яке проявилося у нанесенні їй ножових поранень (колото-різаної рани) грудної клітини, в результаті чого 03.10.2024 Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області відкрито кримінальне провадження №12024078030000996 за ч. 1 ст. 125 КК України. Також, у жовтні 2024 чоловіком було умисно пошкоджено її особисті речі та їх спільне майно, автомобіль марки «Мазда 6», номерний знак [NUMBER] , предмети інтер`єру з меблями у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Звертає увагу, що її чоловік має дозвіл на зброю, неодноразово погрожував такою, після чергової сварки працівниками поліції зброю було вилучено. Крім того, по відношенню до неї [PERSON] здійснював домашнє насильство та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Більше того, шкода завдана фізичному та психічному здоров`ю не тільки її, але і їх спільному сину [PERSON] , [INFO] , який став невільним свідком цих подій. У зв`язку з наведеним, просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , встановивши наступні тимчасові заходи обмеження прав для кривдника та покладення на нього обов`язків: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] , та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та вбудь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили задоволити таку. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судовому засіданні вказав, що наразі відбуваються постійні намагання врегулювати шлюбні відносини між його довірителем та заявником. Зауважив, що доказів вчинення насильства [PERSON] стороною заявника не надано, тому просив відмовити у задоволенні заяви. [PERSON] у судовому засіданні підтримав доводи свого представника та вказав, що жодного насильства до дружини не вчиняв. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Судом встановлено, що постраждала [PERSON] та кривдник [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] систематично ображає та принижує дружину, погрожує, вчиняє психологічний тиск та інші подібні протиправні дії, наносить тілесні ушкодження. Заявницею долучено до заяви про видачу обмежувального припису копії смс повідомлень з чоловіком, фотоматеріали та копії витягів з ЄДРСР №12024078030000996 та №1202407803001068, згідно яких сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за заявою [PERSON] про нанесення їй тілесних ушкоджень та погроз фізичною розправою. Однак, незважаючи на це, [PERSON] своєї поведінки не змінює, продовжує вчиняти психологічний та фізичний тиск на постраждалу. За приписами статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати. Звертаючись в суд із заявою про встановлення обмежувального припису, заявниця навела ряд ризиків вчинення домашнього насильства. Суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , існує загроза продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, дійсними та підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Разом з тим, вирішуючи питання про встановлення строку застосування обмежувального припису, суд вважає за необхідне застосувати такий строком на 2 місяці. Таким чином, заява підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial