Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 18.07.2024 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстрований 22.10.2011 року відділом ДРАЦС Звенигородського РУЮ, актовий запис 146 розірвати; Стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що між сторонами зареєстрований шлюб 22.10.2011 року. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя. Шлюбні відносини фактично припинилися. Діти проживають з матір`ю, батько залишив дітей без догляду фактично покинувши та не приймає участі у вихованні і утриманні дітей. Позивач належним чином утримує дітей, забезпечує всім необхідним, дбає про фізичний та духовний розвиток дітей, здобуття ними освіти. [PERSON] працює, від чого має стабільний дохід та можливість належним чином забезпечувати та утримувати дітей. Батько дітей [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків, у 2019 р. був засуджений за вчинення злочину та більш жодних контактів з дітьми не підтримував.\~ \~ \~ \~ \~ Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та судової повістки за адресою реєстрації, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.07.2022 року роз`єднано у самостійні провадження вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Звенигородської міської ради, як орган опіки і піклування, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів продовжено у цьому провадженні, а вимогу про позбавлення батьківських прав передано до канцелярії суду для присвоєння нового номеру справи. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.07.2024 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 15.08.2024 року адвокат Бабенко Р.В., що діє в інтересах позивача подав клопотання про стягнення витрат на правову допомогу. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом \~ \~ \~ \~ Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 22.10.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис за №146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу, змінилося на - « [PERSON] » (а.с.11). Сторони згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 10.10.2012 року, виданого відділом ДРАЦС Звенигородського РУЮ у Черкаській області, мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 10.10.2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 159. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 22.07.2015 року, виданого відділом ДРАЦС Звенигородського РУЮ у Черкаській області, сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 22.07.2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 102. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). З довідки головного лікаря КНП «Звенигородський центр первинної МСД» Звенигородської міської ради [PERSON] від 01.07.2024 року №108 вбачається, що діти [PERSON] , 2012р.н. та [PERSON] , 2015 р.н. знаходяться на обліку в КНП «Звенигородський ЦПМСД». На прийом до лікаря звертається лише мама. Рекомендації лікаря виконують (а.с.15). Відповідно до довідки виданої директором Звенигородського ліцею Звенигородської міської ради Волощук О. від 16.05.2024 року №62 [PERSON] школу не відвідував, не цікавився навчанням дітей і не спілкувався з педагогами школи (а.с.16). З акту складеного депутатом Звенигородської міської ради [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] від 01.07.2024 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] разом з дочками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають у відмінних умовах, які їм забезпечує мати. Батько дітей [PERSON] не проживає з родиною, на цей час його місце проживання родині не відоме. Він не приймає участі у вихованні і утриманні дітей близько 5 років (а.с.17). Вказане також підтверджується свідченнями [PERSON] та [PERSON] від 30.06.2024 року (а.с.18,19). Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.10.2019 року, який Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25.05.2020 року залишений без змін, визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 2 ст. 307, ч 2 ст. 310, ч. 1 ст. 313 КК України та призначено йому покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією частини особистого майна [PERSON] (а.с.20-25). \~ \~ \~ \~Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Що стосується вимог позивача про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині підлягає задоволенню, і шлюб розривається. \~ \~ \~ \~Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на дітей, суд зазначає наступне. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач відзиву або будь яких заперечень до суду не надав, є чоловіком працездатного віку. Крім цього не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі \~1211.20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів на дітей. Крім того, відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 1211.20 грн. Стосовно витрат на правову допомогу, суд зазначає, що відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відтак суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000.00 грн.. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та ст.ст. 79,80,84,182 СК України,

Outcome: approved