Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

30 липня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 20 червня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №154. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння між сторонами, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, та виконання сімейних обов`язків. Все це у своїй сукупності створили умови, за яких вже понад рік сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.12) 10 вересня 2022 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. 16 жовтня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому вона з позовними вимогами [PERSON] не погоджується, просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначила, що підстави для розірвання шлюбу відсутні, бажання [PERSON] розірвати шлюбу суперечить як інтересам останнього так і її інтересам, та інтересам їхніх дітей. Подальше збереження шлюбу вважає можливим. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 20 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 червня 2009 року, про що в цей день в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №154, і прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . (а.с.11) Як вбачається із фотокопії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 17 листопада 2017 року Шосткинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [PERSON] народився [INFO] , про що 04 листопада 2009 року складено відповідний актовий запис №704, і його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.12) Із фотокопії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 27 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що 27 квітня 2012 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №261, і його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.13) Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позов не визнає. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя, подружнє життя у сторін не склалося, позивач не бажає зберігати сім`ю, сторони понад рік не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу можливі, оскільки розгляд справи в суді триває майже три місяці і за цей час позивач не виявив бажання зберегти шлюб. Крім того, відповідач, протягом даного строку належних та переконливих кроків для збереження сім`ї не зробила. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] на примирення не згодний, а також те, що примушення до шлюбу не допускається, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд вважає, що їх сім`я остаточно розпалась, а тому цей шлюб необхідно розірвати. Крім того, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач просить не стягувати з відповідача судовий збір, суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved