Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до суду з даним позовом у якому просило стягнути з відповідача Огли заборгованість за Договором №1/4497284 у сумі 110719,77 грн., яка складається з строкової заборгованості 53890,59 грн., простроченої заборгованості 6109,41 грн., відсотків 300 грн., прострочених відсотків 34219,77 грн., комісії 810 грн. та простроченої комісії 15390 грн. Відповідачка відзиву на позов не надала, позов з матеріалами надсилався їй за зареєстрованим місцем проживання, конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній», тому на підставі ст.128ч.8 ЦПК України вважається повідомленою належним чином. Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.02.2022 року відповідачки підписала заяву-анкету №0100111-10022022, після чого між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 1/4497284 на суму 60000 грн. терміном на 72 місяці. Відповідач зобов`язалась повертати кредит рівними щомісячними платежами. Згідно умов договору, за користування кредитом позичальник сплачує: процентну винагороду щомісячно в розмірі 36% річних; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 1,35 % річних від суми кредиту. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ „Глобал Спліт було укладено Договір факторингу № 4-2023, відповідно до якого до ТОВ „Глобал Спліт перейшло право вимоги до відповідача, зокрема, за кредитним договором № 1/4497284 року укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачкою. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідач має заборгованість в сумі 104146,06 грн., яка, складається з: строкова заборгованість 110719,77 грн., яка складається з строкової заборгованості 53890,59 грн., простроченої заборгованості 6109,41 грн., відсотків 300 грн., прострочених відсотків 34219,77 грн., комісії 810 грн. та простроченої комісії 15390 грн. Згідно ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні відбувається без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України: За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України:\~Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України: За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження безпідставності нарахування заборгованості за тілом кредиту та процентів. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті кредиту та процентів є обгрунтованою і підлягає задоволенню. Стосовно стягнення заборгованості за комісією, суд прийшов до такого висновку. Згідно п. 1.4.2 Кредитного договору комісійна винагорода стягується за обслуговування кредитної заборгованості, що у свою чергу включає: послуги з розрахунку суми чергового платежу та наступних платежів, списання та зарахування коштів, розрахунково-касове обслуговування та надання інформаційних послуг, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо. Також, суд звертає увагу на те, що сплата комісії передбачена незалежно від того, чи здійснює банк послуги, про які йдеться у договорі, чи ні. Тобто, сплата комісії передбачена навіть у ті місяці, коли Клієнт не проводить жодних операцій по рахунку. Верховний Суд у своїй Постанові від 01 лютого 2023 року справа № 199/7014/20 провадження № 61-17825св21 зробив наступні висновки. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Однак, встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 1,35 % від суми кредиту щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування (58320 грн) наближений до розміру кредиту, отриманого для власних потреб (60000 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Крім цього, незрозумілими та несправедливими є умови стягнення комісійної винагороди щодо послуг з розрахунку суми чергового платежу та наступних платежів, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, оскільки у Додатку №1 до кредитного договору наявна таблиця з сумами чергових та наступних платежів. Позивача не було позбавлено можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, за які банком встановлена комісія. Тому в контексті обставин цієї справи, предмета та підстав зустрічного позову, а також характеру спірних правовідносин, судам належало визнати недійсними оспорювані умови кредитного договору відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону № 1023-XII. До такої правової позиції прийшов Верховний Суд в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 766/8096/20 (провадження № 61-15716св20). Таким чином, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору про сплату відповідачем на користь позивача Комісійної винагороди є несправедливими, і в цій частині позовних вимог слід відмовити. Сам по собі Розрахунок заборгованості (а.с.45) не містить інформації щодо нарахування щомісячних платежів, а лише зводиться до констатації наявної заборгованості. Оскільки суд визнає умови договору зі сплати Комісійної винагороди несправедливими, у позові у цій частині відмовляє, а позивач не надав суду іншого розрахунку заборгованості, суд вважає за необхідне зменшити на вказану суму заборгованості відповідача по кредиту, а саме до 94519,77 грн. (110719,77 810 15390). Згідно з частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд задовольняє позовні вимоги у числовому виразі на 85,37%. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 2068 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial