Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

І. Описова частина. Короткий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.12.2007 між сторонами зареєстрований шлюб. У шлюбі народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивач з дітьми проживає на [ADDRESS] . На підставі рішення суду шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з батьком. Позивач один виховує дітей та матеріально утримує їх без участі відповідача. Зазначає, що відповідач працездатна та зобов`язана брати участь в утриманні дітей. Просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 04.10.2024 позивач [PERSON] звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.10.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. У судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася не подала відзиву, суд ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача, за наявними матеріалами справи. Ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України\~та відсутність заяви позивача про розгляд справи в заочному порядку з винесенням по справі заочного рішення, що є обов`язковою підставою для розгляду справи в заочному порядку (п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України), суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує\~на тому,\~що обов`язок\~утримувати власну\~дитину,\~надавати їй\~допомогу (аліменти)\~батьки несуть\~не лише\~на підставі\~судового рішення,\~а з\~факту народження\~дитини,\~згідно з\~вимогами СК\~України. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 7, ст. 141 СК України: жінка та чоловік мають рівні права і обв`язки у сімейних відносин, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами 1-3 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, суд звертає увагу відповідачки на те, що законодавством передбачено саме право стягувача аліментів вибирати спосіб їх стягнення: у частці від доходу боржника або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, яка підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину встановлюється щороку Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; оцінка та висновки суду. Згідно зі свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] 15.12.2007 зареєстрований шлюб Новоукраїнською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 7. У зв`язку з одруженням [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 березня 2008 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 серпня 2012 року (.а.с. 9-10). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23.09.2024 у справі № 709/1054/24 між сторонами шлюб розірваний; після розірвання шлюбу дітей: [PERSON] та сина [PERSON] залишено проживати з батьком [PERSON] (а.с.6-7). Отже, діти проживають із батьком та перебувають на його утриманні. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що діти проживають з позивачем, знаходяться на його утриманні і даний факт відповідачкою не спростований, як і не спростовується матеріалами справи, відповідачка визнає позов, розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідачки, узгоджується із положеннями ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та про можливість їх задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи ту обставину, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору у розмірі 1 211,20 гривень, до розгляду справи по суті відповідачка позовні вимоги визнала, а тому з відповідачки на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 605,60 гривень. З огляду на викладене,

Outcome: approved