Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Адвокат Павлецька М.А. засобами поштового зв`язку від імені та в інтересах [PERSON] направила до суду зазначений позов. Позов мотивувала тим, що 29 лютого 2024 року Бучанським відділом реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, актовий запис № 99. Від шлюбу сторони дітей не мають. До шлюбу сторони зустрічались деякий час, проте після одруження зрозуміли, що їм краще жити окремо, почуття один до одного зникли, сімейне життя погіршувалось, виникали постійні сварки, вони зрозуміли, що мають різні поглядами на сім`ю та шлюб, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства припинено, на думку [PERSON] підтримувати подальші сімейні відносини немає сенсу. Оскільки відповідач відмовився подати спільну заяву до органів державної реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу, тому [PERSON] змушена звернутися до суду. На підставі викладеного адвокат Павлецька М.А. просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 29 лютого 2024 року Бучанським відділом реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №\~99; після розірвання шлюбу змінити прізвище позивачки на дошлюбне « [PERSON] ». У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Бражник Н. М. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2024 року направлена на адресу позивачки, яка зазначена у позовній заяві, засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта». Згідно з довідкою про доставку електронного документа, ухвала про відкриття провадження у\~справі доставлена до електронного кабінету представника позивачки 06 вересня 2024 року. За зареєстрованою адресою місця проживання відповідача направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта». Проте, як вбачається із довідки Акціонерного товариства «УКРПОШТА» ф. 20 зазначена судова кореспонденція повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25\~квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019\~року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15\~червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Позивачка до суду додаткових заяв, пояснень не подавала, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм\~правовідносини. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і\~чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ст. 3 Сімейного Кодексу України (далі СК України), сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 36, 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, 29 лютого 2024 року Бучанським відділом реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, актовий запис № 99. Від шлюбу сторони дітей не мають. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] , зазначила, що до шлюбу вона з відповідачем зустрічались деякий час, проте після одруження зрозуміли, що їм краще жити окремо, почуття один до одного зникли, сімейне життя погіршувалось, виникали постійні сварки, вони зрозуміли, що мають різні поглядами на сім`ю та шлюб, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства припинено, на її думку підтримувати подальші сімейні відносини немає сенсу. Оскільки відповідач відмовився подати спільну заяву до органів державної реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу вона змушена звернутися до суду. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що між подружжям відсутні будь-які намагання, спрямовані на відновлення сімейних відносин, подальше подружнє життя суперечитиме інтересам сторін, збереження сім`ї є неможливим, дійшов висновку проте, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відтак, враховуючи, що питання про вибір прізвища після розірвання шлюбу залежить від волевиявлення особи, яка його змінила, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивачки та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. [PERSON] за подачу позову сплатила судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 24 липня 2024 року, квитанція ID: 4024-0004-1693-7137. Таким чином, із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved