Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

07.10.2024 року [PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 28 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1400. Вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 жовтня 2012 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво Серія [NUMBER] ) Вказує на те, що протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що, в кінцевому результаті, призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, близько року подружжя проживає окремо, не підтримує спільний побут та господарство. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, [PERSON] прийшла до висновку, що подальше збереження шлюбу не буде відповідати її інтересам, а також інтересам спільної дитини подружжя. Примирення між сторонами неможливе, оскільки сімейні відносини не існують та немає жодних обставин, за яких вони можуть відновитися. Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на 05.11.2024 року на 09 год. 00 хв (а. с. 12). В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.13,14). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача адвоката Ганни Савчук, надійшла до суду заява про розгляд справи без участі відповідача, проти розірвання шлюбу не заперечує, позовні вимоги визнає в повному обсязі, обставини, викладені в позовній заяві, підтверджує та не оспорює (а.с.16-18). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 28 жовтня 2012 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 жовтня 2012 року, актовий запис № 1400 (а. с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2013 року (а. с. 6 - зворотній бік). З матеріалів справи вбачається, що дійсною причиною розірвання шлюбу є протилежні погляди на шлюб та сім`ю, подружжя проживає окремо, не підтримує спільний побут та господарство. Шлюб носить лише формальний характер. Примирення між сторонами неможливе, оскільки сімейні відносини не існують та немає жодних обставин, за яких вони можуть відновитися. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, яка зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим та таким, що суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, кожен з них проживає окремо. Спільного бюджету та домашнього господарства не ведуть, сім`я існує формально, і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved