Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

02 вересня 2024 року представник [PERSON] адвокат Івченко В.П. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом [PERSON] до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Василенко Володимир Анатолійович про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу та її батькам [PERSON] , [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.04.1994 року, на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , а [INFO] помер батько - [PERSON] .. У липні 2024 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про завершення спадкування та видачу свідоцтва про право на спадщину, у чому їй було відмовлено, оскільки відомості про право власності не внесені до Реєстру речових прав на нерухоме майно й відсутні документи на підтвердження державної реєстрації права власності спадкового майна. При цьому, витребування таких документів унеможливлене, оскільки вони зберігаються в архівах БТІ м. Ясинувата Донецької області, яке є тимчасово окупованою територією. Наведені обставини позбавляють позивача можливості щодо реалізації права на оформлення спадкового майна, що залишилось після смерті батьків, а тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Враховуючи викладене, представник позивача просить визначити за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом: після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а саме: на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ., загальною площею 45,10 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м; після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ., загальною площею 45,10 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року, прийнято позов та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Позивач [PERSON] \~та її\~представник -\~адвокат Івченко\~В.П.\~в судове\~засідання не\~з`явились,\~натомість представник\~позивача через\~систему«Електронний суд» подала заяву в якій просить підготовче судове засідання здійснювати без участі сторони позивачів. Представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Малярчик Е.Е. в судове засідання не з`явилась, натомість подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що Авдіївська МВА Покровського району Донецької області не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого засідання, згідно ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, якщо таке визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від\~12\~червня 2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1994 року, виданого Житлово-комунальним відділом авдіївського коксохімзавода, згідно з рішенням від 21.04.1994 року № 353, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зворотна сторона даного свідоцтва про право власності на житло містить реєстраційний напис про те, що квартира [ADDRESS] , зареєстрована Донецьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] й 04.05.1994 року записана в реєстрову за реєстровим номером 4969. Відповідно до технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у приватній спільній (сумісній або частковій) власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , квартира [ADDRESS] зареєстрована Донецьким БТІ на праві приватної власності спільної (сумісної або часткової) власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 4969. У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з номером інформаційної довідки 366167629 від 16.02.2024 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41678664 від 01.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Василенко В.А. про те, що до Спадкового реєстру внесений реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи з номером у нотаріуса 153/2015, номер у спадковому реєстрі 58013302, заведеної 01.10.2015 року після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41678724 від 01.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Василенко В.А. про те, що до Спадкового реєстру внесений реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи з номером у нотаріуса 154/2015, номер у спадковому реєстрі 58013323, заведеної 01.10.2015 року після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 липня 2024 року вих. № 154/02-31, вих. № 155/02-31 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Василенком В.А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на частку квартири [ADDRESS] , а також після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на частку вищезазначеної квартири. Дані відмови вмотивовані відсутністю в державному реєстрі відомостей про реєстрацію даного нерухомого майна та неможливістю витребувати документи з Комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради, яке до 2013 року здійснювало державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані у місті Авдіївка Донецької області, оскільки воно перебуває на тимчасово непідконтрольній території України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного процесуального\~кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1,2 ст. 1223 ЦК України). Частиною 1ст.1261\~ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ч. 1 ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). За життя, [PERSON] , [PERSON] заповітів не складали, єдиним спадкоємцем оспорюваного майна є позивач, яка у відповідності до вимог ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. Дані обставини не оспорювалось сторонами та було визнано відповідачем. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст.1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296\~ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.ст.1297,1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Як встановлено судом, на виконання вимог чинного законодавства, позивач після смерті батьків звернулась до нотаріуса із заявами про видачу їй свідоцтв про право на спадщину, однак, у вчинені таких нотаріальних дій нотаріусом було відмовлено. Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. (ч.ч. 1,2 ст. 328 ЦК України). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон чи договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Отже, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб`єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При цьому, на даний час продовжує існувати, зазначена нотаріусом, причина відмови позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме відсутність реєстрації спірного майна в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також неможливість витребування реєстраційних документів у відповідного бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало реєстрацію права власності, що пов`язано з перебуванням на тимчасово окупованій території України. Встановлені в ході судового розгляду обставини вказують на відсутність у позивача умов для одержання у нотаріуса свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті спадкодавців [PERSON] , [PERSON] , у відповідності до вимог ст. 1297,1298 ЦК України, а тому ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання за нею права власності на належні спадкодавцям частки квартири [ADDRESS] . Згідно ч. 3ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Представник відповідача зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, що фактично є визнанням відповідачем позову. Як встановлено судом таке визнання позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Василенко Володимир Анатолійович про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню.

Outcome: approved