Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

25 квітня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Савченко Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , у якій позивачка прохає: - розірвати договір оренди земельної ділянки площею 3,5799 га (кадастровий номер: 5321880700:00:007:0056), який був укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та Фермерським господарством «Некст» (код ЄДРПОУ 43426401) 30 квітня 2020 року та повернути [PERSON] земельну ділянку загальною площею 3,5799 га, що розташована на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області кадастровий номер: 5321880700:00:007:0056, в стані придатному для цільового використання; - стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 16 680 грн.; - стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Позов обґрунтовує тим, що 30 квітня 2020 року між [PERSON] -орендодавець (далі по тексту-позивач) та Фермерським господарством «Некст»-орендар (далі по тексту-відповідач) укладено договір оренди землі (далі по тексту-договір), відповідно до якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 3,5799 га (рілля), кадастровий номер 5321880700:00:007:0056, нормативно-грошова оцінка станом на підписання договору оренди становила 83038 грн. 81 коп. Договір укладено на 10 (десть) років. Відповідно до п.п. 4.1 договору орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодження сторін та становить 10 відсотків від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8340 грн. за один повний рік. Відповідно до п. 4.4. договору, орендна плата виплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, на протязі поточного року, за який здійснюється оплата, в строк до 30 грудня. Разом з тим, відповідач систематично порушує умови договору. Так відповідачем не виплачено позивачеві орендну плату за 2022 рік в сумі 8340 грн. та за 2023 рік в сумі 8340 грн. При цьому, відповідач жодним чином не намагався зробити виплату заборгованості за оренду з врахуванням положень п. 4.8. договору та здійснити коригування розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки землі. Позивачка в усній формі неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про сплату орендної плати, але відповідач відмовлявся це робити. Внаслідок систематичного порушення умов договору оренди в частині порядку і строків внесення орендної плати, з врахуванням росту споживчих цін-позивачка, як власник земельної ділянки не отримувала те, на що розраховувала при укладенні договору. Позивачка вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з порушенням відповідачем суттєвих умов договору оренди землі, які передбачені Законом України «Про орендну землі». За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 29 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 05 листопада 2024 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивачка, [PERSON] та її представник адвокат Титаренко С.О., в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують, позов прохали задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача Фермерського господарства «Некст», будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов відповідачем не поданий, у зв`язку з чим відповідно до ч.4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у ній даними і доказами при заочному розгляді, про що постановлено ухвалу. Ухвалою від 05 листопада 2024 року постановлено здійснювати заочний розгляд справи за наявними матеріалами. Суд, розглянувши доводи позовної заяви, вивчивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 37183742, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 3,5799 га з кадастровим номером 5321880700:00:007:0056, що розташована на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.13). 30 квітня 2020 року [PERSON] уклала із Фермерським господарством «Некст» договір оренди землі площею 3,5799 га, кадастровий номер земельної ділянки 5321880700:00:007:0056, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, строком на 10 років (а.с.8-9). Згідно з п. 4.1. спірного договору орендна плата становить 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8340 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою. У п. 2.4. вказаного договору сторонами визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 83038,81 грн. Таким чином, розмір орендної плати за цим договором становить 8340 грн. (83038,81/100*10). З п. 4.2. договору оренди землі, орендна плата з користування об`єктом оренди сплачується орендарем на користь Орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу Орендаря, або реалізації сільгосппродукції в рахунок орендної плати за справедливими цінами. За п. 4.4. цього договору орендна плата виплачується Орендарем на користь Орендодавця щорічно, протягом поточного календарного року, за який здійснюється оплата, в строк до 30 грудня року, за який здійснюється оплата. Відповідно п. 13.1 цей договір набирає чинності після підписання сторонами Право оренди за цим договором виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст. 93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. За ст. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В ст. 13 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно із частиною першою статті 210 ЦК України та частиною першою статті 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» набирає чинності, тобто договір оренди землі набирає чинності тільки після його державної реєстрації. Строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності з моменту державної реєстрації, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Таку правову позицію висловив Верховний суд України в постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2777цс16, яка також була підтверджена і Постановою Верховного Суду в постанові суду від 27.06.2018 року по справі № 220/1897/16-ц. Обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати та право орендодавців на її отримання виникає після проведення державної реєстрації договорів оренди землі. Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (право оренди земельної ділянки), номер запису про інше речове право 37183742, дата державної реєстрації договору оренди землі площею 3,5799 га, кадастровий номер 5321880700:00:007:0056, що розташована на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області - 02.07.2020 (а.с.13). Згідно статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положенням статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не сплатив позивачу орендну плату за землю за 2022 рік в сумі 8340 грн. та за 2023 рік в сумі 8340 грн. в загальній сумі 16680 грн. Таким чином, відповідач порушив істотні умови договору оренди землі. Відповідач суду не надав доказів виплати орендної плати позивачці. Наведене вказує на грубе порушення відповідачем, як орендарем за договором оренди, своїх договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати. Нормою п. 9.1. договору оренди ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкта оренди чи його частини несе Орендар. У разі прострочення Орендодавцем або орендарем установлених договором оренди землі, строків передачі об`єкта оренди ризик його випадкового знищення або пошкодження у цей період несе сторона, яка допустила прострочення його передачі. Сторони в п. 12.3. звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання стало наслідком нездоланної сили, тобто подій настання яких ні Орендодавець ні Орендар неспроможні були передбачити і попередити (пожежі, повені, землетруси, інші стихійні явища природи, воєнні дії тощо). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з пунктом «д» статті 141 Земельного кодексу України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 у справі № 587/173/15-ц за результатом розгляду справи про розірвання договорів оренди з підстав систематичної несплати орендної плати: «Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність». Враховуючи факт систематичної, з огляду на викладене вище, несплати орендної плати на користь позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», статті 141 Земельного кодексу України, ст. 651 Цивільного кодексу України та умов спірного договору є достатньою правовою підставою для розірвання спірного договору оренди землі, укладеного з Відповідачем та стягнення з нього заборгованості по орендній платі, позов є обґрунтованим, а отже слід розірвати договір оренди землі площею 3,5799 га, кадастровий номер земельної ділянки 5321880700:00:007:0056, що розташована на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, б/н укладений 30 квітня 2020 року між Фермерським господарством «Некст» (код ЄДРПОУ 43426401) та [PERSON] [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивач прохає стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Outcome: approved