Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

08 липня 20234 року, ТОВ «Новий колектор» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 17800 грн. за кредитним договором №25.08.2019-100000102 від 25 серпня 2019 року та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, між ТОВ «Споживчий цент», правонаступником якого є ТОВ «Новий колектор» та Ометюх Т М. 25 серпня 2019 року укладено кредитний договір (оферти) № 25.08.2019-100000102, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Відповідно до заявки від 25 серпня 2019 року кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. з первинним строком на 14 днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн. Кредитором виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 13 червня 2024 утворилась заборгованість у розмірі 17800,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 10000,00 грн. та за відсотками 2800,00 грн., також штраф у розмірі 5 000,00 грн. (який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору № 25.08.2019-100000102 від 25 серпня 2019 року). 29 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колект» укладено Договір факторингу № 290224-11. Відповідно до п. 5.1.1 зазначеного договору факторингу фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом згідно цього договору. Відповідно до п.п.2.4., 2.5. зазначеного договору факторингу, сторони домовилися, що право вимоги за кредитним договором вважається відступленим клієнтом факторові з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 25.08.2019-100000102 від 25 серпня 2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . В свою чергу позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № 290224-11 від «29» лютого 2024 року, а також вимога про сплату заборгованості від 29 лютого 2024 року. Станом на дату подання позовної заяви позивач є єдиним та належним кредитором за кредитним договором № 25.08.2019-100000102 від 25 серпня 2019 року, укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] . Невиконання відповідачем вимог кредитного договору порушують права позивача. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача ТОВ «Новий Колектор» не прибув, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом надіслання судової повістки рекомендованим повідомленням про вручення, де зазначено, що він відмовився від отримання листа. Також [PERSON] не повідомив про причини неявки, не подавав письмових пояснень чи клопотань про відкладення розгляду справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст.\~268\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30 жовтня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 05 листопада 2024 року. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 2 ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 4, 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст.\~11\~цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12\~цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із частиною третьою\~статті 1079 ЦК України\~у договорах факторингу - фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом між 25 серпня 2019 року ТОВ «Споживчий цент», та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 25.08.2019-100000102, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Також судом встановлено, що 29 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу № 290224-11. Відповідно до п. 5.1.1 зазначеного договору факторингу фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому клієнтом згідно цього договору. Відповідно до п.п.2.4., 2.5. зазначеного договору факторингу, сторони домовилися, що право вимоги за кредитним договором вважається відступленим клієнтом факторові з моменту підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі. На виконання умов договору факторингу укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 25.08.2019-100000102 від 25 серпня 2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником \~ \~ \~ \~за яким являється [PERSON] 29 лютого 2024 року позивачем ТОВ «Новий колектор» на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу № 290224-11 від 29 лютого 2024 року, а також вимога про сплату заборгованості від 29 лютого 2024 року. Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 25.08.2019-100000102 від 25 серпня 2019 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Новий колектор» становить 17800,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 10000,00 грн. та за відсотками 2800,00 грн., також штраф у розмірі 5 000,00 грн. (який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору). Таким чином, сум під час розгляду справи встановлено, що 25 серпня 2019 року між ТОВ «Споживчий цент», правонаступником якого є ТОВ «Новий колектор» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 25.08.2019-100000102, шляхом підписання заявки та відповідно до умов даного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%, відповідач свої зобов`язання за даним договором не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 17800 грн 00 коп. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов договору кредиту, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 17800 грн 00 коп заборгованості. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2174,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10120 від 13 липня 2023 року. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved