Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказало, що 19.02.2023р. о 13 год. 10 хв. в с. Марійка по вул. Гагарінавідбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] ,під керуванням [PERSON] , та Renault, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] . ДТП сталася з вини [PERSON] , що встановлено постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 11.04.2023 року. На дату скоєння вищевказаної ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 20.02.2023 року власник пошкодженого транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , повідомив страхове бюро України про ДТП та в подальшомузвернулася до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно до звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] , становить 11298,68 грн. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 11298,68 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1450,00 грн. Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 12748,68 грн. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Моторне (транспортне) страхове бюро України направляло на адресу відповідача листи-претензії щодо компенсації витрат в добровільному порядку, однак ані відповіді, ані коштів в рахунок відшкодування витрат до МТСБУ не надійшло. Згідно ст.1191 ЦК України та ст.38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, після сплати страхового відшкодування, має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Так як відповідач суми страхового відшкодування не сплатив, моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування по ДТП в розмірі 12748,68 грн., та витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 3028,00 грн. Просив розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача. Ухвалою суду від 18.09.2024р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив від відповідача у справі не надходили. Представник позивача в судове засідання не з`явився. При цьому через систему «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, по час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення учасників про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на слідуюче. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року по справі №693/204/23[PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.8). Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування поліс на транспортний засіб № 893-84 МА на 19.02.2023 року не знайдено (а.с.65). 20 лютого 2023 року власник пошкодженого транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , повідомив страхове бюро України про ДТП та в подальшомузвернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди (а.с.10). Представником МТСБУ було проведено автотоварознавче дослідження та складено звіт № А8785/03/23, згідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ легкового автомобіля Renault Trafik, д.н.з. [NUMBER] , складає 11298,68 грн., (а.с.14-56). На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому [PERSON] в розмірі 11298,68 грн. (а.с.57), що підтверджується Довідкою №1 МТСБУ від 01.05.2023 року (а.с.58) та платіжною інструкцією №921679 від 02.05.2023 року (а.с.59). Також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1450,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (а.с.60) та платіжною інструкцією №824072 від 10.03.2023 року (а.с.62). З метою досудового врегулювання спору моторне (транспортне) страхового бюро України Моторне (транспортне) страхове бюро України надсилало на адресу [PERSON] листа-повідомлення про добровільне відшкодування ним шкоди у порядку регресу, але відповідач жодних дій щодо відшкодування збитків в добровільному порядку не здійснив (а.с.63-64). Обгрунтування та висновки. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Аналогічна норма міститься у ст.4 Закону України «Про страхування». Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів передбачена ст.21 Закону. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз.1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до підпункту "б" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 вищевказаного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Нормою частини 1 статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, які містяться у матеріалах цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь моторного (транспортного) Страхового бюро України грошові кошти у порядку регресу в сумі 12748 грн. 68 коп. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч.ч.3,4,6 ст.139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Представником МТСБУ було проведено автотоварознавче дослідження, вартість якого становить1450,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт (а.с.60) та платіжною інструкцією №824072 від 10.03.2023 року (а.с.62). Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №984063 від 23.08.2024р. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в загальному розмірі 4478 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved