Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Держави України в особі: [INFO], Львівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди. В обґрунтовування позовних вимог зазначає, що 23 січня 2021 року він став жертвою незаконного збирання персональних даних та їх розповсюдження правоохоронними органами та розповсюдження відомостей досудового розслідування, які охороняються законом. Зазначає, що 23 січня 2021 року працівниками [INFO] його було затримано на парковці багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] . У момент, коли він рухався по подвір`ю із кута багатоквартирного будинку до його входу в під`їзд, під`їхав автомобіль, з якого вибігли два чоловіки в цивільному одязі, які вдаривши його по голові завалили на підлогу. Коли він був повалений на підлогу та лежав на підлозі лицем до низу йому повідомили, що це «працює СБУ» та йому одягли кайданки. Вказує, що до нього був приставлений спецпризначинець [INFO], який весь час знаходився біля нього, в той час коли він лежав у кайданках. Через деякий час йому дозволили піднятися із підлоги. Зауважує, що його вперли лицем до стіни багатоквартирного будинку, де він ще простояв близько 30 хвилин, у цей час працівники [INFO] підходили та задавали йому питання і знімали на телефон. Так, працівник [INFO] (на верхньому одязі була наявна абревіатура «СБУ») підійшов до нього та повідомив, що його зараз коротко опитає і він зобов`язаний давати відповідь, оскільки він є затриманим. Після чого працівник [INFO] почав задавати запитання наступного змісту: Прізвище ім`я та по-батькові? Рік народження? Місце народження? Адреса реєстрації? За що затриманий? Позивач зазначає, що відповідав на задані йому запитання працівником [INFO], таким чином надаючи йому свої персональні дані, однак за наслідками такого опитування та його відеофіксації жодного процесуального документа не було складено. Після закінчення досудового розслідування було відкрито матеріали досудового розслідування, однак в даних матеріалах не було даного відеозапису або будь-якого іншого процесуального документу складеного на підставі нього. Наголошує, що в подальшому, всупереч вимог ч. 4 ст. 294 ЦК України, того ж дня о 19 год 31 хв. у телеграм каналі « [PERSON] (official)» (посилання в телеграм каналі - [INFO] ) було разом з іншими фото та відео розміщено (оприлюднено) відео файл з місця події, де відбулося в тому числі затримання [PERSON] . Під цими фото та відео файлами був наступний допис: «Маски-шоу в Ужгороді: затримали одразу трьох людей. СБУ та прокуратура на вулиці Грибоєдова в Ужгороді затримали такого собі [PERSON] , він забудовник і контрабандист. У вузьких колах просто «[PERSON]». Разом з ним затриманий так званий [PERSON]. Хто третій - поки не вдалось дізнатись. За попередньою інформацією вони вимагали близько $500 000 за неіснуючі борги в одного із підприємців. На місці й новенька BMW 7 із розбитими вікнами. На ній, ймовірно, намагалися втекти затримані. Я був на місці, але працівники прокуратури, які офорлюють затримання відмовились від коментарів посилаючись на таємницю слідства. Буду знати більше - напишу. Кажуть, цей [PERSON] і є забудовником тієї багатоперхівки біля якої його затримали. Вона є на фото. На першому поверсі магазин « [PERSON] ». Правоохоронні органи в супереч чинному законодавству України не вжили заходів щодо недопущення розголошення відомостей щодо персональних даних позивача, якого було затримано. Можливо вони навіть навмисно його повідомили володільцю телеграм каналу « [PERSON] (official)». Разом з цим, 18 жовтня 2023 р. об 19 год 11 хв. в телеграм каналі « [PERSON] (official)» (посилання в телеграм каналі - [INFO] ) було разом з іншими фото та відео розміщено (оприлюднено) відео файл, який був знятий працівником [INFO] під час затримання 23 січня 2021 року біля багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] . Під цими фото та відео файлами був наступний допис: «В Ужгороді судитимуть вимагачів, які вимагали гроші в чоловіка нагородженого [PERSON] «За мужність» Завтра відбуватиметься судовий процес щодо злочинців, яких затримувало СБУ 2,5 роки тому. Мова йде про [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) - це основні фігуранти вимагання, які нині перебувають на свободі. Вони безперешкодно виїжджають закордон, не з`являються на судові засідання, погрожують учасникам процесу у той час, як потерпілий від їх злочинної діяльності, який будучи нагороджений президентом України орденом «За мужність» за активну діяльність у знищенні загарбників, отримує погрози від кримінальників. Сподіваюсь, що суддя Ужгородського суду [PERSON] прийме правильне рішення і запроторить бандитів у тюрму, де їм і місце. Особисто буду присутній на суді.». Таким чином, персональні дані позивача разом із його зображенням було розповсюджено правоохоронними органами без його згоди. Тобто, порушені його права та інтереси, чим завдано шкоди його особистим немайновим правам. Станом на сьогодні, кримінальна справа триває, вина позивача не доведена, своєї вини у висунутому йому звинувачені за ч. 2 ст. 189 КК України не визнає. Позивач вказує, що після цих незаконних дій його весь час мучає безсоння, він погано спить, весь час знаходиться в напруженому стані, може серед ночі прокинутися і до ранку вже не заснути. Коли ходить по місту, то люди побачивши його шепчуться, з обережністю дивляться в його напрямку. Деякі люди перестали з ним вітатися, тощо. За все, що з ним трапилося у нього жодна особа не попросила вибачення. Відповідно Позивач має право на справедливу компенсацію завданої йому моральної шкоди. Отже, просить суд врахувавши обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, нервові стреси, відчуття тривоги, сильні душевні переживання та моральні страждання, приниження, розгубленість, практику ЄСПЛ з питань відшкодування шкоди за розголошення персональних даних та чутливої інформації з приводу затримання. Через відчуття неповноцінності, розчарування у правоохоронних органах, відчуття безсилля, приниження, тощо, через перенесені страждання та хвилювання позивач зазнав моральної шкоди. На підставі наведеного, просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України шкоду в розмірі 500 000,00 грн. Не погоджуючись із позовними вимогами, представником Львівської обласної прокуратури було подано відзив на позов у якому останній вказав, що з позовними вимогами у вказаному цивільному провадженні Львівська обласна прокуратура не погоджується та просить відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне. Зазначає, що слідчим відділом [INFO] здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №42020140000000210 від 22.12.2020 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , діючи за попередньою змовою групою осіб, разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, погрожуючи насильством над потерпілим, його близькими родичами, а також вбивством, вимагали у потерпілого [PERSON] , під приводом повернення [PERSON] неіснуючого боргу, грошові кошти в сумі 110000 доларів США. 23.01.2021 в м. Ужгород [PERSON] та [PERSON] було затримано прокурором у кримінальному провадженні Пшеничкою А.М. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. 24.01.2021 [PERSON] та [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, після чого ухвалою слідчого судді відносно позивача було застосовано запобіжний захід. Зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено зверненням до суду з обвинувальним актом, який 09.07.2021 у відповідності до вимог ст. 32 КПК України направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду по суті. Зауважує, що вказівки на застосування сили та спецзасобів відносно [PERSON] , повалення його на землю прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Пшеничкою А.М. не надавались. Починаючи з 18.58 год. 23.01.2021 прокурор Пшеничка А.М. здійснював затримання підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні [PERSON] по [ADDRESS] , яке тривало до 30 хвилин. Місце затримання [PERSON] розташоване за кутом будинку від місця, де затримано [PERSON] , а відтак з 18.58 год. до 19.35 год. 23.01.2021 прокурор Пшеничка А.М. не міг бачити події, які відбуваються із [PERSON] , відповідно не міг, у випадку наявності підстав, вживати будь-які заходи реагування стосовно цих подій. Затримання [PERSON] прокурором Пшеничкою А.М. здійснено о 19.35 год. 23.01.2021, що підтверджується протоколом затримання [PERSON] , наявним у матеріалах кримінального провадження №42020140000000210 від 12.12.2020, та відеозаписом вказаної процесуальної дії. Під час проведення з казаної процесуальної дій [PERSON] перебував у стоячому положенні. На момент початку затримання [PERSON] останній перебував у лежачому положенні. Можна припустити, що такий спосіб фізичного затримання обрано співробітниками УСБУ в Закарпатській області з врахуванням усіх обставин кримінального правопорушення, особи правопорушників та з метою забезпечення безпеки учасників кримінального провадження та оточуючих. Тим більше, що у ході проведення подальших обшуків виявлено зброю. Фотографування на фоні лежачого [PERSON] прокурор Пшеничка А.М. не здійснював та і не міг здійснювати, оскільки він же і зображений на фото. Вказана публікація висвітлена на офіційному сайті Львівської обласної прокуратури з метою інформування громадськості про роботу прокуратури. На підставі наведеного, просить відмовити у задоволенні позову. Також в матеріалах справи міститься відзив представника Державної казначейської служби України, зміст якого зводиться до наступного. Вказує, що залучення до участі у таких категоріях спорів органу Казначейства не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Казначейство не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача. Крім того, матеріали справи не містять доказів завдання позивачу моральної шкоди. Тому, просить відмовити у задоволенні позову. 25.03.2024 через канцелярію суду було зареєстровано відзив на позов представника [INFO], згідно якої він також заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Так, відповідно до змісту позову, свої позовні вимоги позивач пов`язує з подіями, що мали місце 23.01.2021 у м. Ужгороді та стосуються його затримання, а завідання моральної шкоди позивач обґрунтовує незаконним збианням та розповсюдженням його персональних даних саме органами досудового слідства. Однак, органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №42020140000000210 здійснював слідчий відділ [INFO] за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури. Натомість, слідчий відділ УСБУ в Закарпатській області досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не здійснював та доступу до матеріалів провадження не має. Крім того, даданий представником позивача електроний доказ з відео фіксацією подій затримання позивача не може бути прийнятий до розгляду судом, оскльки не засвідчений електронним цифровим підписом та не поданий одночасно із позовною заявою. Щодо розміщення 18.10.2023 в телеграм каналі «Віталій Глагола» вказаного позивачем відеозапису зауважує, що службовою особою Управління, уповноваженою на взаємодію з громадськістю та ЗМІ, будь-які фото-відео матеріали щодо подій, які малимісце 23.01.2021 у м. Ужгороді та стосуються затримання [PERSON] не надавалися. Більше того, співробітники ЦСО «А» в Закарпатській області до фізичного затримання [PERSON] не залучалися. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позову. Позивач та його представник не скористалися правом на учатсь у судовому засіданні та подали заяви, згідно яких просять проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Представник Управління СБ України в Закарпаитсткій області просив відмовити у задоволені позову та підтримав відомості, викладені у візиві на позов. Представник Державної казначейської служби України у судовому засіданні вказала на необґрунтованість позовної заяви та просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та неоспорено сторонами, що 23 січня 2021 року позивача було затримано на парковці багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був затриманий прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслудвань Львівської обласної прокуратури Пшеничка А.М. у межах кримінального провадження №42020140000000210, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на незаконність дій посадових осіб УСБУ у Закарпатській обласнті та Львівської обласної прокуратури, стосовно його затримання із застосуванням фізичної сили та кайданок, а також щодо розповсюдження правоохоронними органами його персональних даних без його згоди. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені в ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Так, однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, слідчий суддя здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора під час здійснення досудового розслідування, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Проте, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної або матеріальної шкоди. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Позивач наголошує, що йому завдано моральної шкоди, зокрема, за розголошення правоохоронними органами його персональних даних без його згоди. Відповідно до ч. 4 ст. 296 ЦК України ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом. Суд зазначає, що фото та відео матеріали із затриманим позивачем, а також вказівки на анкетні дані затриманого, було розміщено та опубліковано через телеграм канал «Віталій Глагола», а не на офіційному сайті відповідачів з посиланням на їх достовірність. Крім того, суд відхиляє доводи позивача про те, що за наслідками його опитування та відеофіксації жодного процесуального документа не було складено, оскільки прокурором після затримання [PERSON] було складено протокол затримання від 23.01.2021, копія якого долучена до матеріалів справи. Також фотографування на фоні лежачого позивача прокурор не міг здійснювати, оскільки він також зображений на фотографії . За такого, позивач не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок вищевказаних дій посадовими особами органу СБУ та прокуратури, натомість публікації із відеозаписом затримання, на які останній вказував, були поширені не на їх офіційних інтернет ресурсах. Сам по собі факт затримання особи із застосуванням фізичної сили, не підтверджує заподіяння моральної шкоди позивачу, а також не встановлює наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями уповноважених осіб прокуратури/органу служби безпеки та настанням шкоди. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги статті 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення за безпідставністю та не доведеністю по суті, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed