Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що перебуває із відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №142. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. В обґрунтування позову зазначається, що між сторонами шлюбні відносини не склалися, спільні інтереси відсутні, почуття любові втрачено. Також позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.08.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Позивач через підсистему «Електронний суд» надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву або клопотань щодо розгляду справи від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №142 від 21.05.2024, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Позивач наполягає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Як визначено ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положенням ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відмова у його розірванні означатиме примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. За наведених обставин суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому з урахуванням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. Одночасно, це не позбавляє позивача можливості вирішити питання про судові витрати в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved