Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс Груп» (далі - ТОВ «Житло-Сервіс Груп») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3% річних та інфляційних. Зазначало, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується актом приймання-передачі квартири інвестору та обліковою карткою зареєстрованих осіб № [NUMBER]. ТОВ «Житло-Сервіс Груп» є суб`єктом господарської діяльності, яка спеціалізується та здійснює діяльність із надання житлово-комунальних послуг та обслуговування будинку [ADDRESS] . Між ТОВ «Житло-Сервіс Груп» та [PERSON] було укладено договір № 84 від 15.03.2012 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до якого позивач забезпечував своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. У відповідності до вищезазначеного договору [PERSON] бул одержано житлово-комунальні послуги , а тому на нього покладався обов`язок належно виконувати договірні зобов`язання та своєчасно сплачувати за надані послуги. Однак, станом на день подання позову, [PERSON] користується житлово-комунальними послугами, проте не здійснює оплату фактично наданих житлово-комунальних послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Житло-Сервіс Груп» за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2020 по 31.01.2024 складає 9 989 грн. 98 коп. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує та у нього утворилася заборгованість, ТОВ «Житло-Сервіс Груп» просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за період з 01.12.2020 по 31.01.2024, яка складає 9 989 грн. 98 коп. Крім того, позивач просив стягнути з [PERSON] 3 % річних у розмірі 69 грн. 88 коп. та інфляційні у розмірі 236 грн. 67 коп. Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 17.06.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Житло-Сервіс Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3% річних та інфляційних та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача відзив не надходив. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до акту приймання-передачі квартири інвестору від 24.07.2009 [PERSON] від ТОВ «Компанія «Рєвєрс» було передано квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до облікової картки зареєстрованих осіб № [NUMBER] в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с. 12). 15.03.2012 між [PERSON] та ТОВ «Житло-Сервіс Груп» було укладено договір № 84 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 6). Відповідно до п. 1 Договору предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п. 9 договору за несвоєчасне внесення плати зі споживача стягується пеня в установленому законом розмірі. Відповідно до п.п. 1 п. 12 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк, вносити в квитанції показники фактичного споживання холодної та гарячої води за показниками приладів обліку. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг, у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «Житло-Сервіс Груп» за період з 01.12.2020 по 31.01.2024, яка складає 9 989 грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 69 грн. 88 коп. та інфляційні у розмірі 236 грн. 67 коп. відповідно до розрахунку заборгованості за спожиті послуги перед ТОВ «Житло-Сервіс Груп» (а.с. 10-11) Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих йому житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачами по оплаті цих послуг. Ураховуючи те, що відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги та у нього утворилася заборгованість перед позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Житло-Сервіс Груп» заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2020 по 31.01.2024, яка складає 9 989 грн. 98 коп. Позивачем за період з 01.12.2020 по 31.01.2024 нараховано 3% річних у розмірі 69 грн. 88 коп. та інфляційні у розмірі 236 грн. 67 коп. (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач не оплачує житлово-комунальні послуги та у нього утворилася заборгованість, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 69 грн. 88 коп. та інфляційні у розмірі 236 грн. 67 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 3 028 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved