Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просила: - визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , що має технічну характеристику: А-1 Житловий будинок площею 85,9 кв.м, житловою площею 53,8 кв.м, рік побудови 1969, «а» - прибудова 1981 року, ганок бетонний 1981 року, «Б» - сарай шлакоблочний 1970 року, «В» - сарай цегляний 1970 року, «в» - погріб шлакобетонний 1970 року, «Г» - вбиральня цегляна 1970 року, «Д» - сарай дерев`яний 1970 року, № 1 колонка пробивна 2002 року, № 2 ворота з хвірткою металеві 2013 року, № 3 огорожа металева 2013 року; - визнати право власності на сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0056277, виданого [PERSON] , як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Богданівське» Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. В обґрунтування вимог зазначається, що 26 вересня 1995 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіти щодо всієї своєї спадщини на користь онука [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому нотаріусом заведено спадкову справу № 100, однак свідоцтво про право на спадщину не отримано. Після звернення до Другої броварської державної нотаріальної контори позивач дізнався, що спадкова справа № 100 за 2000 рік до майна померлої [PERSON] , відкрита за заявою № 135 від 22 лютого 2000 року дочки [PERSON] , місце проживання якої: [ADDRESS] , яка прийняла спадщину за законом. 12 квітня 2000 року до нотаріальної контори надійшла заява № 367 від [PERSON] , сина померлої, місце проживання якого: [ADDRESS] . 30 червня 2000 року заяву про прийняття спадщини за заповітом подав позивач [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом, ними надані всі документи, що вони є повнолітніми, щодо працездатності документи не були надані, отже нотаріусом не встановлено їх право на обов`язкову частку станом на день подання заяв про прийняття спадщини за законом неможливо. Станом на травень 2022 року також не можливо встановити їх право на обов`язкову частку, так як вони проживають на території російської федерації та Казахстану. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на житловий будинок та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У зв`язку з тим, що не подано документу, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок, видача свідоцтва про право на спадщину не є можливою. Богданівським старостинським округом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області було отримано лист № 455 від 05 жовтня 2023 року, в якому повідомлено, що згідно з погосподарською книгою, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не є можливим встановити хто є власником житлового будинку [ADDRESS] , оскільки в погосподарській книзі за період 1996 - 2000 роки, власником вищевказаного будинку є [PERSON] , який помер [INFO] , а [INFO] померла [PERSON] запису про прийняття спадщини немає, погосподарська книга за період з 2001 року по 2005 рік в графі про відомості власника господарства відсутні, погосподарська книга за період з 2006 року по 2010 рік, також в графі про відомості голови домогосподарства записи відсутні. Погосподарські книги за період з 2011 по 2021 роки, а саме, що стосується [ADDRESS] , під час окупації села військовими російської федерації, були знищені внаслідок пожежі приміщення старостату, що не дає можливості надати потрібну інформацію. Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області отримано лист відповідь № 479, в якому зазначено, що згідно з записом погосподарської книги № 2 за особовим рахунком № [NUMBER] за 1996, 1997, 1998, 1999 та 2000 роки власником житлового будинку та всього належного господарства в [ADDRESS] , є дійсно [PERSON] , який помер [INFO] . Членами господарства зазначені: [PERSON] , [INFO] голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] дружина. Відповідно до довідки № 156 від 22 березня 2023 року, [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала в будинку [ADDRESS] , на день її смерті в будинку зареєстрованих осіб не було. Будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] . Разом з ним проживала постійно його дружина [PERSON] , яка на день смерті чоловіка мешкала разом з ним та відповідно до статті 549 ЦК УРСР прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] , бо мешкала разом з ним, була членом його родини та вела там господарство по день своєї смерті. Також [PERSON] мала сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0056277, виданого їй, як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Богданівське» Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. Сертифікат № 228 видано на підставі рішення Броварської районної державної адміністрації від 23 травня 1997 року, в якому зазначено, що їй належить право на земельну ділянку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Богданівське» розміром 2,46 га. З підстав визнання права власності на нерухоме майно позивач звернувся до суду, оскільки він єдиний спадкоємець за заповітом на спадкування майна, яке залишилось після смерті [PERSON] . Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті, до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено: [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 06 листопада 2024 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 06 листопада 2024 року подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила, 09 травня 2024 року на адресу суду від представник [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних письмових матеріалів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Друга броварська державна нотаріальна контора Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання свого представника не направили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку шляхом публікації на веб-сайті судової влади оголошення про виклик до суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 1997 року Богданівською сільською радою, актовий запис № 41. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 лютого 2000 року Богданівською сільською радою, актовий запис № 12. 26 вересня 1995 року [PERSON] та [PERSON] залишили заповіти, якими все майно, де б воно не було і з чого не складалось, взагалі все те, що їм буде належати і на, що вони будуть мати законне право заповіли [PERSON] позивачу у справі. Відповідно до листа Другої броварської державної нотаріальної контори від 10 квітня 2024 року № 932/01-16 спадкова справа до майна померлого [PERSON] не відкривалася. З дослідженої у судовому засіданні спадкової справи № 100 до майна померлої [INFO] [PERSON] , початої 22 лютого 2000 року вбачається, що 22 лютого 2000 року із заявою про прийняття спадщини звернулася дочка померлої [PERSON] [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ). 12 квітня 2000 року до нотаріальної контори надійшла заява № 367 від сина померлої [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ). Отже, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом, при цьому вони підтвердити факт родинних відносин та відповідно належності до спадкоємців першої черги за законом. 03 червня 2000 року до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за заповітом від позивача [PERSON] . 20 березня 2023 року [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву в доповнення до заяви від 03 червня 2000 року. Зі змісту заповіту від 26 вересня 1995 року, посвідченого секретарем виконкому Богданівської сільської ради народних депутатів, зареєстрованого у реєстрі № 21, вбачається, що [PERSON] все належне їй майно заповіла [PERSON] 04 травня 2023 року позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Листом від 04 травня 2023 року Друга броварська державна нотаріальна контора роз`яснила позивачу про необхідність звернення до суду з питань визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на право на земельну частку (пай) в КСП «Богданівське», що належали померлій, в порядку спадкування. З листа Богданівського старостинського округу Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 455 від 05 жовтня 2023 року, вбачається, що згідно з погосподарською книгою, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не є можливим встановити хто є власником житлового будинку [ADDRESS] , оскільки в погосподарській книзі за період 1996 - 2000 роки власником вищевказаного будинку є [PERSON] , який помер [INFO] , а [INFO] померла [PERSON] запису про прийняття спадщини немає, погосподарська книга за період з 2001 року по 2005 рік в графі про відомості власника господарства відсутні, погосподарська книга за період з 2006 року по 2010 рік, також в графі про відомості голови домогосподарства записи відсутні. Погосподарські книги за період з 2011 по 2021 роки, а саме, що стосується [ADDRESS] , під час окупації села військовими російської федерації знищені внаслідок пожежі приміщення старостату, що не дає можливості надати потрібну інформацію. Згідно з листом відповіддю № 479 Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 24 січня 2023 року та даними особового рахунку на домогосподарство № 159, зазначено, що згідно з записом погосподарської книги № 2 за особовим рахунком № [NUMBER] за 1996, 1997, 1998, 1999 та 2000 роки власником житлового будинку та всього належного господарства в [ADDRESS] , є дійсно [PERSON] , який помер [INFO] . Членами господарства зазначені: [PERSON] , [INFO] голова сім`ї; [PERSON] , [INFO] дружина. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0056277, виданого [PERSON] , як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Богданівське» Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. Сертифікат № 228 видано на підставі рішення Броварської районної державної адміністрації від 23 травня 1997 року, в якому зазначено, що [PERSON] належить право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Богданівське» розміром 2,46 га. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом частин четвертої та п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 524\~Цивільного кодексу\~Української РСР (далі ЦК УРСР) (чинного на час спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529- 535 ЦК УРСР. Відповідно до статті 526\~ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до довідки № 156 від 22 березня 2023 року, [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала в будинку [ADDRESS] , на день її смерті в будинку зареєстрованих осіб не було. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. У силу положень статті 549 ЦК УРСР спадщину померлого [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , так як на час смерті останнього значилася зареєстрованою з ним за однією адресою, про що свідчать дані погосподарських книг проаналізовані судом вище. Отже, до складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок [ADDRESS] та право на земельну частку (пай). Позивач спадкоємець за заповітом до майна померлої [INFO] [PERSON] , який у визначений законом строк прийняв спадщину. Щодо спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] , то останні при наявності заповіту та за умови не підтвердження права на обов`язкову частку у спадщині права на спадкування не мають. Вимога позивача про визнання права власності житловий будинок з відповідними надвірними будівлями у порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання права власності на сертифікат на земельну частку (пай), то суд дійшов наступного. Відповідно до частини першої статті 3\~Земельного кодексу\~України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтею 14\~Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Указом Президента\~України «Про\~невідкладні заходи\~щодо прискорення\~земельної реформи\~у сфері\~сільськогосподарського виробництва»\~від 10\~листопада 1994\~року №\~666/94 встановлено право на приватизацію земель шляхом передачі у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. На підтвердження такого права кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Виходячи з положень Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)»\~від 5\~червня 2003\~року №\~899-IV (далі - Закон № 899-IV), пункту 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, вважається правовстановлюючим документом при реалізації власником такого сертифікату права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до статті 2\~Закону №\~899-IV сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією є основним документом, що підтверджує право на земельну частку (пай), документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Отже, земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель. Визначення конкретної земельної ділянки, що виділяється в натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Правилами статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При житті померлій [PERSON] належало право на земельну частку (пай), що визначене в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), отже позивач може претендувати лише на визнання за ним права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки перехід прав до спадкоємця переходить у тому ж обсязі, що належав спадкодавцю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) фактично є правовстановлюючим документом для реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову.

Outcome: partial