Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

ТОВ «Факторинг Україна» звернулось 04.07.2024 р. до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 21.11.2020 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 0543-7282. Відповідно до умов договору кредитор взяла на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10000 грн.; строк кредитування 21 календарний день; процентна ставка 2% в день. 28.10.2021 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Фактор Партнерс» було укладено договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Станом на дату відступлення права вимоги за кредитним договором № 0543-7282 від 21.11.2020 р., прострочена заборгованість складала 25560,00 грн., що складаєтся з: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9960,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 15600,00 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 25560,00 грн. та судові витрати. Ухвалою від 12.07.2024 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 19.09.2024 р. у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 19.09.2024 р. розгляд справи відкладено на 30.10.2024 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що 21.11.2020 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем кредитора, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено кредитний договір № 0543-7282 (а.с.6). Зазначений договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник була попередньо ознайомлена. У відповідності до ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин - підписаний сторонами, моментом його підписання сторонами є використання, в тому числі, електронного підпису. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А511 для підписання кредитного договору № 0543-7282 від 21.11.2020 р., підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору кредитор взяла на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10000 грн.; строк кредитування 21 календарний день; процентна ставка 2% в день. П.11 кредитного договору передбачено, що у разі не пролонгування договору відповідно до п.14 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування грошовими коштами за ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 2% за кожний день фактичного користування відповідною частиною суми кредиту по дату фактичного повернення всієї суми кредиту включно. Позичальник виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору (а.с.16, 17). Відповідач, всупереч умов кредитного договору, ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст.525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови кредитного договору та не повернула кредитні кошти. 28.10.2021 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Фактор Партнерс» було укладено договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами (а.с.22-24). Відповідно до п.3.1.3 договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників. 09.11.2021 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було підписано Реєстр боржників № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступив (передав) на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі за кредитним договором № 0543-7282 від 21.11.2020 р., позичальником за яким виступає [PERSON] (а.с.21-23). Станом на дату відступлення права вимоги за кредитним договором № 0543-7282 від 21.11.2020 р., прострочена заборгованість складала 25560,00 грн., що складаєтся з: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9960,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 15600,00 грн. (а.с.28). Викладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами. Згідно з ч. 1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином,\~суд доходить\~до висновку,\~що на\~підставі договору\~факторингу №\~02/10/2021\~від 28.10.2021\~року,\~позивач одержав\~від ТОВ«Укр Кредит Фінанс» право вимоги по заборгованості відповідача. Відповідно до ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положення ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1049 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту підлягають задоволенню. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходив з наступного. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги ТОВ «Факторинг Партнерс» надало суду: договір про надання правової допомоги № 15-02/2024 від 15 лютого 2024 року, укладений між позивачем та АБ «Лігал Ассістанс» (а.с.35-36), опис робіт за договором (а.с.36-37), заявку на надання юридичної допомоги № 25 від 27.05.2024 р. (а.с.38), платіжну інструкцію про перерахування грошових коштів (а.с.37 зв.), в яких зазначено, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу загальною вартістю 9000 гривень, надавши такі послуги: надання усної консультації з вивчення документів 3000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 6000 грн. Аналізуючи надані позивачем докази в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Outcome: approved