Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

12 серпня 2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» (далі по тексту - ТОВ «КФ.ЮА»), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович (далі по тексту - приватний нотаріус Личук Т.В.), приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович (далі по тексту - приватний виконавець Терлеєв І.М.), з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22 грудня 2021 року № 9693 щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2021 року № 00021046767 в сумі 12249,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] вказала, що із сервісу державних послуг «Дія», постанови приватного виконавця Терлеєва І.М., яка містилася на вказаному сервісі, та інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 19 серпня 2022 року з примусового виконання виконавчого напису № 9693, вчиненого приватним нотаріусом Личуком Т.В. від 22 грудня 2021 року щодо стягнення з неї на користь ТОВ «КФ.ЮА» заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2021 року № 00021046767 в сумі 12249,80 грн. Вважає, що виконавчий напис № 9693, вчинений приватним нотаріусом Личуком Т.В. від 22 грудня 2021 року щодо стягнення з неї на користь ТОВ «КФ.ЮА» заборгованості за кредитним договором від 16 квітня 2021 року № 00021046767 в сумі 12249,80 грн, є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки такий вчинений з порушенням діючого законодавства і надані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису не давали нотаріусу можливості встановити безспірність вимог відповідача до позивачки. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2024 року забезпечено позов шляхом зобов`язання приватного виконавця Терлеєва І.М. зупинити стягнення на підставі виконавчого напису. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Орендарчук В.О. надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач - ТОВ «КФ.ЮА» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник в судові засідання на 12 вересня 2024 року та 05 листопада 2024 року не з`явився, відзиву не подав. Треті особи: приватний нотаріус Личук Т.В. та приватний виконавець Терлеєв І.М. про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 9693, яким на підставі кредитного договору від 16 квітня 2021 року № 00021046767 стягнуто з позивачки [PERSON] на користь ТОВ «КФ.ЮА» заборгованість за період з 16 травня 2021 року по 17 грудня 2021 року в сумі 11249,80 грн (4429 грн - заборгованість за тілом кредиту та 6820,80 грн - заборгованість за відсотками) та 1000 грн - плати за вчинення виконавчого напису, а всього - 12249,80 грн. Постановою приватного виконавця Терлеєва І.М. від 19 серпня 2022 року за виконавчим написом приватного нотаріуса Личука Т.В. від 22 грудня 2021 року № 9693 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КФ.ЮА» грошових коштів в розмірі 12249,80 грн відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER]. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. З огляду на викладене, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Незважаючи на це, приватний нотаріус Личук Т.В. вчинив спірний виконавчий напис по кредитному договору від 16 квітня 2021 року № 00021046767, який нотаріально не посвідчений. При цьому, доказів нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, відповідачем суду не надано Окрім того, як зазначалось вище, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18 (провадження № 61-46254св18). Доказів того, що приватний нотаріус Личук Т.В. вчинив виконавчий напис виконавчий напис від 22 грудня 2021 року № 9693 на підставі достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості, відповідачем на спростування вимог позивачки суду не надано. До того ж, як вбачається зі змісту листа Першого заступника Міністра Міністерства юстиції України від 29 листопада 2021 року № 116459/ПІ-М-5759/19.1.5 (а.с. 22), відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05 квітня 2021 року № 2 наказом Міністерства юстиції України від 14 квітня 2021 року № 1358/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України від 13 серпня 2012 року за № 8832 на ім`я [PERSON] анульовано. На підставі вищевказаного наказу Міністерства юстиції України від 14 квітня 2021 року № 1358/5 наказом міжрегіонального управління від 15 квітня 2021 року № 85/4 діяльність приватного нотаріуса Личука Т.В. припинена з 15 квітня 2021 року, а також зобов`язано останнього протягом місяця передати документи нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву. Таким чином, спірний виконавчий напис від 22 грудня 2021 року № 9693 вчинений та виданий приватним нотаріусом Личуком Т.В. в той час, коли його свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України від 13 серпня 2012 року за № 8832, було анульовано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, нотаріус не впевнився в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх, а також вчинив нотаріальні дії поза межами дії свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Отже, позовні вимоги позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. До того ж, відповідач ТОВ «КФ.ЮА», в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, не позбавлений права звернутися за стягненням кредитної заборгованості в судовому порядку. Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує наступним чином. При поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачкою сплачено судовий збір відповідно в розмірі 1211,20 грн та 605,60 грн (без комісії банку), що підтверджується платіжними інструкціями від 02 серпня 2024 року № 0.0.3803703531.1 та від 02 серпня 2024 року № 0.0.3803697662.1. Отже, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1816,80 грн (1211,20 грн + 605,60 грн). Також, в силу положень ст. 137 ЦПК України та за відсутності заяви відповідача про зменшення судових витрат, з останнього на користь позивачки підлягають стягненню заявлені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 10000 грн, що підтвердженні належними доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 01 серпня 2024 року № 60, який укладений між [PERSON] та адвокатом Орендарчук В.О., додатковою угодою від 02 вересня 2024 року № 3 до договору про надання правової допомоги від 01 серпня 2024 року № 60, актом про прийняття-передачі наданих послуг від 02 вересня 2024 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 3.

Outcome: approved