Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2022 у справі №757/43617/21- було задоволено її позов та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн, починаючи з 09 .08.2021 і до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій суму у розмірі 3000 грн, щомісячно починаючи з 09.08.2021 і до досягнення повноліття. Вказує, що у лютому 2023 вона, [PERSON] , звернулась до Печерського відділу державної виконавчої служби з заявами про відкриття виконавчих проваджень на підставі двох виконавчих листів, що видані Печерським районним судом міста Києва. Так, на виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження за [NUMBER] та за [NUMBER]. Відмічає, що за час відкриття виконавчих проваджень, відповідач не сплатив абсолютно нічого, таким чином останній ухиляється від виконання рішення суду, хоч і платоспроможний. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні за [NUMBER] - заборгованість становить 69 000 грн. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні за [NUMBER] - заборгованість становить 23 000 грн. За таких підстав, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів у провадженні за [NUMBER] у розмірі 20 940 грн. та у провадженні за [NUMBER] у розмірі 6980 грн. Ухвалою суду від 03.08.2023 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 17.10.2023 до суду від адвоката Домітращук І.М. в інтересах [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі. 20.05.2024 до суду від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, з огляду на те, що він є юридично необізнаним. У зв`язку з чим, судове засідання було відкладено, неодноразово. Учасники справи в судове засідання, призначене на 04.11.2024 не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, суд ураховує заяву представника позивачки про розгляд справи без участі. Поряд з цим, відповідачем, з травня 2024 не вчинено дій щодо направлення у справі відзиву, та залучення до участі у справі юридично обізнаного представника, ураховуючи, що після його заяви від 20.05.2024 про відкладення розгляду справи, судові засідання неодноразово відкладались, за таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 31.08.2022 у справі №757/43617/21 задоволено позов [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн., починаючи з 09.08.2021 і до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій суму у розмірі 3000 грн., щомісячно починаючи з 09.08.2021 і до досягнення повноліття. Згідно 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судове рішення набрало законної сили 04.10.2022. У лютому 2023 [PERSON] звернулась до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з заявами про відкриття виконавчих проваджень на підставі двох виконавчих листів, що видані Печерським районним судом міста Києва. Так, на виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження за [NUMBER] та за [NUMBER]. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні за [NUMBER] - заборгованість становить 69000,00 грн. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні за [NUMBER] - заборгованість становить 23000,00 грн. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Як зазначено вище, на виконанні в Печерському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебувають виконавчі провадження за [NUMBER] та за [NUMBER]. Згідно з розрахунку заборгованості державного виконавця Бориса Біляєва зі сплати аліментів у виконавчому провадженні за [NUMBER] - заборгованість становить 69 000 грн. та у виконавчому провадженні за [NUMBER] - заборгованість становить 23 000 грн. Велика Палата Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) постановою від 25.04.2018 визначила, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду і в постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), зазначивши, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Надаючи суду розрахунок, [PERSON] виходила з того, що розмір неустойки (пеню) за прострочення по сплаті аліментів у провадженні [NUMBER] складає 20 940 грн. та у провадженні [NUMBER] становить 6980 грн. При цьому, розрахунок неустойки позивачка з серпня 2021 року. Проте, суд не може в повній мірі погодитись із таким розрахунком з огляду на наступне. По перше, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів нараховується з дня набрання у справі рішенням законної сили, що у даному випадку 04.10.2022(див. зокрема, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 761/893/23). Окрім того, суд зазначає, що в матеріалах справи мають міститись докази, на підтвердження факту вчинення позивачкою дій з виконання відповідачем рішення суду. Тобто, з часу набрання рішенням суду від 04.10.2022 законної сили про стягнення з відповідача аліментів, позивачка не вчиняла жодних заходів з виконання рішення суду про стягнення аліментів. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.02. 2024 у справі № 761/893/23. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, шо позивачка до дня звернення виконавчого листа до примусового виконання (лютий 2023) зверталася до відповідача про необхідність виконання рішення суду у добровільному порядку, повідомивши його про способи перерахування коштів, її номер банківського рахунку, або інші можливі способи перерахування аліментних платежів. Отже, відсутні підстави для нарахування пені за прострочення сплати аліментних платежів за визначений позивачкою період, а саме з серпня 2021 по лютий 2023 включно, оскільки позивачкою не доведено вину у виникненні заборгованості у відповідача, а також не доведено умисел останнього на ухилення від сплати заборгованості по аліментах. Що стосується заборгованості по сплаті аліментів з березня 2023 по червень 2023, суд відмічає, що, оскільки відповідачем не було спростовано презумпцію вини платника аліментів за період за зазначений період, сума неустойки підлягає стягненню з останнього в наступному розмірі. Так, розмір неустойки (пеню) за прострочення по сплаті аліментів у провадженні [NUMBER] складає: Березень 2023: нарахована сума аліментів 3000 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 930 грн. - сума неустойки (пені); Квітень 2023: нарахована сума аліментів 3000 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 900 грн. - сума неустойки (пені); Травень 2023: нарахована сума аліментів 3000 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 930 грн. - сума неустойки (пені); Червень 2023: нарахована сума аліментів 3000 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 900 грн. - сума неустойки (пені). Таким чином, загальний розмір суми неустойки пені у провадженні № [NUMBER] становить: 3 660 грн. Щодо виконавчого провадження [NUMBER]: Березень 2023: нарахована сума аліментів 1000 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 31 днів = 310 грн. - сума неустойки (пені); Квітень 2023: нарахована сума аліментів 1000 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) ? 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені); Травень 2023: нарахована сума аліментів 1000 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) ? 31 днів = 310 грн. - сума неустойки (пені); Червень 2023: нарахована сума аліментів 1000 грн. сплачена сума аліментів 0 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені). Таким чином, загальний розмір суми неустойки пені у провадженні № [NUMBER] становить: 1220 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на викладене, суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, заперечення та обґрунтування, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності судового розгляду, беручи до уваги те, що неустойка не повинна бути надмірним тягарем, яка би спотворювала її розумне стимулююче призначення у відповідних відносинах, а також

Outcome: partial