Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №658239 від 15.07.2021 у загальному розмірі 46294,01 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 15.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (первісний кредитор) та [PERSON] (боржник) укладено договір про надання споживчого кредиту №658239. Позивач набув право вимоги стягнення заборгованості за цим кредитним договором в результаті відступлення первісним кредитором свого права вимоги до боржника. Зокрема, 28.08.2023 між первісним кредитором та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (позивач) було укладено Договір факторингу № 2808-23, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі прав вимоги. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за договором №658239 від 15.07.2021 не погашена. Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з цим позовом. Ухвалою від 11.09.2024 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, зі змісту якої вбачається, що у разі неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.8\~ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч.3\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2024 проведено заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2021 між позичальником [PERSON] , та кредитодавцем ТОВ «Слон Кредит» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 658239, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 25000,00 грн (п.1.3 Договору), з кінцевим терміном повернення 15.07.2024 (п.1.4. Договору). Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Відповідно до п. 3.1. Договору кредиту нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. З платіжної інструкції №945 від 15.07.2021, вбачається, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 20000,00 грн. У графі «призначення платежу» вказано про перерахування коштів за кредитним договором №658239 від 15.07.2021. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, відповідно до вимог статті 638 ЦК України між сторонами в письмовій формі було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Згідно із ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що договір про надання споживчого кредиту між відповідачем та ТОВ «Слон Кредит» є укладеним. 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» (первісний кредитор) та ТОВ «Діджи фінанс» (позивач) було укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь позивача право грошової вимоги до відповідача за Договором споживчого кредиту №658239 від 15.07.2021, який укладений між ТОВ «Слон Кредит» та позичальником, яким є [PERSON] . Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №2808-03 від 28.08.2023 на користь позивача відступлено право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 46294,01 грн. В підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 серпня 2023 року в матеріалах справи наявна платіжна інструкція №4565 від 28.08.2023, згідно якої ТОВ «Слон Кредит» на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплачено 1648712,45 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №658239 від 15.07.2021 в загальному розмірі 46294,01 грн. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. З огляду на викладене, оскільки [PERSON] не виконала зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №658239 від 15.07.2021, а тому з неї на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» слід стягнути існуючу заборгованість в розмірі 46294,01 грн. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023, копію додаткової угоди №003041311463 від 27.06.2024 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023, детальний опис робіт (наданих послуг) та акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 27.06.2024, за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 6000,00 грн. Суд вважає, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн підтверджений належними та допустимими доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача. З відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved