Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно своїй онучці - [PERSON] . Позивачка, як непрацездатна дитина (інвалід II групи), являється спадкоємицею своєї матері за законом та має право на обов`язкову частку у спадщині в розмірі половини частки, яка б належала їй у випадку спадкування за законом та без наявності заповіту. Звернувшись до Тернопільської районної державної нотаріальної контори після смерті матері разом із [PERSON] (спадкоємицею за заповітом), із заявами про прийняття спадщини, 03 серпня 2010 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у спадкодавця. [PERSON] належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться у [ADDRESS] , 1/5 частина земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування зазначеного житлового будинку (на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 12 червня 2009 року про затвердження мирової угоди у справі № 2-90/09), а також інше майно. Після смерті [PERSON] співвласниками земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] було виготовлено технічну документацію та зареєстровано право власності на належні їм частки відповідно до умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 12 червня 2009 року. Земельній ділянці площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер 6125281700:02:001:4329. У липні 2024 року [PERSON] повторно звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину 1/10 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку у [ADDRESS] , однак їй знову відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2024 року та роз`яснено, що питання визначення власності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку, що і стало підставою звернення позивачки до суду. [PERSON] , як спадкоємець за законом обов`язкової частки після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , просить визнати за нею право власності на 1/10 частину земельної ділянки, кадастровий номер 6125281700:02:001:4329, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Ухвалою судді від 09 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі №607/17051/24; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 28 серпня 2024 року судом зареєстровано відзив відповідачки [PERSON] у якому вона позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 09 вересня 2024 року, залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільську районну державну нотаріальну контору та витребувано від третьої особи належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 67/2010, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . На виконання протокольної ухвали, 09 вересня 2024 року на адресу суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 67/2010, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . 13 вересня 2024 року судом зареєстрована заява відповідачки [PERSON] про долучення документів, а саме технічної документації та рішень суду щодо спірної земельної ділянки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у заяві про долучення документів просила суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом\~ч.\~3\~ст.\~200\~ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі представника. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю № 027691 від 28 листопада 1995 року, на підставі рішення II сесії Великогаївської сільської ради від 28 грудня 1994 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,813 га на території с. Великі Гаї з яких: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - площею 0,250 га та для ведення підсобного особистого господарства - площею 0,563 га. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2009 року затверджено мирову угоду по справі № 2-90/09 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Великогаївської сільської ради про визнання права власності на частину будинковолодіння, про визнання права власності на спадкове майно, про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю, зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на частину будинковолодіння, про визнання права власності на спадкове майно. На підставі вказаної ухвали визнано частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ТР № 027691 від 28 листопада 1995 року, зокрема, в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані в [ADDRESS] ; за [PERSON] визнається право власності на 1/5 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] ; за [PERSON] визнається право власності на 4/15 частин земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . За змістом Витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 30202022 від 28 листопада 2014 року [PERSON] на підставі вищеописаної мирової угоди зареєструвала право власності на 4/15 частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 6125281700:02:001:4329, дата державної реєстрації земельної ділянки: 02 серпня 2013 року, орган, що здійснив: Головне управління Дерземагенства у Тернопільській області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,25 га. Згідно заповіту від 13 червня 2008 року [PERSON] усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право\~заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01 грудня 2009 року, видане Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. 19 лютого 2010 року [PERSON] подала Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заяву в якій вказала, що приймає спадщину після смерті [PERSON] . 02 березня 2010 року [PERSON] подала Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 08 липня 2010 року, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції, її батьком записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . 16 вересня 1972 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про кладення шлюбу [NUMBER] , виданим 16 вересня 1972 року міським бюро ЗАГС м. Тернополя. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно посвідчення № [NUMBER] , виданого 10 квітня 1995 року, [PERSON] призначено пенсію як інваліду ІІ групи загального захворювання. Група інвалідності встановлена довічно, що вбачається із довідки МСЕК серія 2-18 АД 025012 від 16 березня 2000 року. Як вбачається\~із постанови\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~№ 1288/02-31\~від 17\~липня 2024\~року року,\~виданої державним\~нотаріусом Тернопільської\~районної державної\~нотаріальної контори\~Осадчук В.\~Ю.,\~державний нотаріус\~розглянула подані\~ [PERSON] ,\~документи для\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~на 1/10\~частку земельної\~ділянки [ADDRESS] ,\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~(присадибна\~ділянка),\~після смерті\~матері -\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 67/2010, після смерті [PERSON] за заявою - [PERSON] про прийняття спадщини згідно заповіту за № 124 від 19 лютого 2010 року. 02 березня 2010 року за № 146 [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці не зверталися. Відповідно до матеріалів спадкової справи 12 червня 2009 року за № 2-90/09 Тернопільським міськрайонним судом визнано частково недійсним рішення Великогаївської сільської ради № 17 від 28 грудня 1994 року та державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ТР № 027691 від 28 листопада 1995 року, зокрема в частині передачі [PERSON] 0,25 га. даної земельної ділянки, а визнано за [PERSON] право власності на 1/5 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . 16 жовтня 2013 року реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/10 частку цієї земельної ділянки на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 2-8307/10 від 05 жовтня 2010 року (як успадкованого по заповіту після смерті [PERSON] ), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 жовтня 2013 року за індексним номером: 11947897. [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частку земельної ділянки [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Відтак, за встановлених обставин, позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на успадковану земельну ділянку. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 4 ЦПК України). За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до положень ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Таким чином, позивачка [PERSON] , як непрацездатна дитина (інвалід ІІ групи), є спадкоємицею своєї матері за законом, а відтак незалежно від змісту заповіту [PERSON] , який складено на користь [PERSON] , має право на обов`язкову частку у спадщині. Як було встановлено вище [PERSON] на момент смерті належала на праві власності 1/5 частина земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Вказана частка у нерухомому майні ділиться порівну між спадкоємцями за законом та заповітом [PERSON] та [PERSON] , а відтак позивачка успадкувала 1/10 частину земельної ділянки за вищевказаною адресою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України). За змістом\~статті 1296\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Якщо\~спадщину прийняло\~кілька спадкоємців,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~кожному з\~них із\~визначенням імені\~та часток\~у спадщині\~інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як уже зазначалося, [PERSON] спадкує спірну 1/10 частину земельної ділянки за законом, як непрацездатна дитина (інвалід II групи), спадкодавця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Водночас, нотаріус 17 липня 2024 року склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу. Разом з тим, право власності на зазначену земельну ділянку було визнано за померлою [PERSON] на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2009 року у справі № 2-90/09. Однак, у зв`язку зі смертю процес оформлення та подальшої реєстрації спірної земельної ділянки не був завершений та відповідно це є перешкодою в оформленні позивачкою спадкових прав, що і стало причиною її звернення до суду. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №227/3750/19 від 22 вересня 2021 року. Враховуючи вищенаведені\~обставини,\~суд доходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~до [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~Тернопільська районна\~державна нотаріальна\~контора про\~визнання права\~власності на\~майно в\~порядку спадкування\~за законом,\~підлягають до\~задоволення шляхом\~визнання за\~позивачкою права\~власності на\~1/10\~частину земельної\~ділянки, кадастровий номер\~6125281700:02:001:4329,\~площею 0,25\~га для\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд\~в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивачка не заявляв вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved