Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну способу\~стягнення аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дочки:\~ [PERSON] [INFO] ,позивач свої вимоги мотивує тим, що їй не вистачає визначеної судом суми аліментів для належного утримання дочки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Зборівського районного суду № 599/2443/24 суду від 20 грудня 2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн щомісячно. Аліменти, які призначив суд до сплати відповідач не сплачує, будь якої іншої допомоги на утримання дитини не надає, також не бере участь у додаткових витратах на дитину. Визначеного судом розміру аліментів не достатньо для утримання дочки, її повноцінного духовного та фізичного розвитку, тому позивач звернулася до суду з даним позовом, просить змінити розмір аліментів і визначити його у розмірі однієї/четвертої частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує, просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього дочки аліменти у розмірі однієї/четвертої частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача. Відповідач, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи за його відсутності, до суду не подав. Відзиву на позовну заяву не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Дослідивши та\~оцінивши зібрані\~докази у\~справі,\~суд встановив\~наступні обставини\~справи.\~Сторони перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~який розірвано\~рішенням Зборівського\~ районного\~суду Тернопільської\~області від\~21\~березня 2019\~року,\~що набрало\~законної сили\~та знаходиться\~при матеріалах\~цивільної справи\~№ 599/428/19.\~У шлюбі\~народилася дочка\~ [PERSON] [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис №90 від 09 серпня 2016 року. Рішенням Зборівського\~районного суду\~в цивільній\~справі №\~599/2443/19\~від 20\~грудня 2019\~року стягнуто\~з [PERSON] \~ в\~користь [PERSON] \~аліменти на дочку [PERSON] [INFO] , в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 листопада 2019 року.. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що на даний час у позивача витрати по належному утриманню та вихованню дитини збільшилися в порівнянні з тим розміром аліментів, який був раніше встановлений. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд прийшов\~до переконання,\~що позов\~підлягає до\~задоволення шляхом\~зміни розміру\~аліментів,\~що стягуються\~з відповідача\~на користь\~позивача на утримання неповнолітньої дитини згідно рішення Зборівського районного суду № 599/2443/19 суду від 20 грудня 2019 року, встановивши розмір аліментів розмірі частині всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211.20 грн. Представник позивача просить при ухваленні рішення стягнути понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень. Заяву мотивує тією обставиною, що між позивачем та представником було укладено Договір про надання юридичної (правничої) допомоги представництва та ведення справ в суді від 15.04.2024 року, за змістом якого сторони погодили, що за надані послуги позивач сплатить адвокату винагороду, розмір якої та порядок узгоджується домовленістю між сторонами. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 14.08.2024 року позивач оплатила за послуги юридичної (правничої) допомоги, про вид та вартість наданих послуг, а саме 4000,00 гривень на професійну правничу допомогу сторони склали Акт виконаних робіт до Договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 15.04.2024 року, які представник позивача просить стягнути з відповідача. Вирішуючи клопотання суд наголошує на наступному. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В клопотанні при зверненні до суду із позовними вимогами представник позивача зробив повідомлення про те, що ним будуть надані суду докази на підтвердження понесених судових витрат до моменту виходу суду в нарадчу кімнату і такі докази надано суду. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Представник позивача надала суду копію Договору про надання юридичної (правничої) допомоги представництва та ведення справ в суді від 15.04.2024 року, акт виконаних робіт до Договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 15.04.2024 року, підписання якого свідчить про оплату клієнтом наданих адвокатом послуг в повному обсязі. Пунктом 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої статті 30\~Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27\~Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627\~ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Разом з тим, згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.5 цієї статті ЦПК) . Зваживши надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги в судових засіданнях, враховуючи принцип співмірності суд вважає, що адвокатом за змістом письмових доказів достатньо детально описано перелік виконуваних адвокатом позасудових робіт, а тому заява підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на правову допомогу пропорційно суми задоволення позову в розмірі 4000 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved