Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Адвокат Назаренко В.В., діючи в інтересах [PERSON] , через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 05.07.2024 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №910. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.09.2015 року між [PERSON] (далі за текстом позивач) та [PERSON] (далі за текстом відповідач) укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] ,\~ [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, стали частими сварки. Кожен живе своїм життям. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо з початку 2021 року та спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з позивачем. Спір щодо поділу майна та місце проживання дитини між сторонами відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. У зв`язку із чим змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 09.09.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 19-20). Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалася, в прохальній частині позовної заяви просила справу розглянути за її відсутності. Від представника відповідача адвоката Резнік К.О. 12.09.2024 року через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про визнання позову, в якій вона зазначила, що відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просила розглянути справу за відсутності відповідача. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №910, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії № [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 січня 2017 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №151 (а.с. 6). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, жодних стосунків, притаманних подружжю, не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст.\~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст.110 СК України. Як передбачено ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не застосовує положення\~ст.\~111\~СК України яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач\~не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємовідносин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», з огляду на визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 605 грн. 60 коп., на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved