Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

06\~березня 2024\~року [PERSON] ,\~ [PERSON] звернулися до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Криворізької міської ради, виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. Позовна заява мотивована тим, що на праві приватної власності позивачам належить квартира за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності виданого Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 04.07.2013. У зв`язку\~з хворобою [PERSON] чоловіка [PERSON] , та батька [PERSON] , а також у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну, вони знаходились за кордоном, та під час повернення втратили багаж, серед якого також знаходились правовстановлюючі документи на квартиру. Станом на теперішній час ліквідовано Криворізьке міське управління юстиції, а при зверненні до виконавчого комітету Криворізької міської ради, щодо отримання дублікату свідоцтва про право власності (через Центр надання адміністративних послуг «ВІЗА»), було запропоновано звернутися до суду, для вирішення питання пов`язаного з правомірністю володіння нерухомим майном. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі просили суд задовольнити позов. Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Тімуш К.О.\~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~надала заяву\~про розгляд\~справи без\~участі представника,\~покладається на\~думку суду,\~просить суд\~винести законне\~рішення за\~умови наявності\~усіх необхідних\~документів та\~доведення обставин\~справи.\~ Представник відповідача виконкому Криворізької міської ради Сова Ю.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила винести законне рішення згідно норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що на підставі свідоцтва про право власності виданого Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 04 липня 2013 року, [PERSON] , та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Листом виконкому Криворізької міської ради Управління з питань реєстрації від 17 жовтня 2024 року позивачам роз`яснено, що виконавчий комітет Криворізької міської ради не є правонаступником Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, тому не видає дублікати свідоцтв про право власності. Якщо у особи зареєстровано право власності у Державному реєстрі прав, то підтвердження її права є відомості з Державного реєстру прав. В період з 01.01.2013 по 30.04.2016 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводилась структурними підрозділами територіальних органів юстиції. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 99 «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги», ліквідовано Криворізьке міське управління юстиції Дніпропетровської області як юридичної особи публічного права. Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідація. Законодавством не передбачено переходу майна, прав та обов`язків юридичних осіб, що ліквідуються, до правонаступників. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, оскільки судом встановлено, що правовстановлюючий документ на квартиру позивачів втрачений і відновити його не вбачається можливим, у той час як права позивачів як власників квартири порушуються, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим за необхідне визнати за позивачами право спільної сумісної власності на квартиру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved