Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника - адвоката Якубовського О.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 15 лютого 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 418. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 лютого 2019 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку із чим в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між сторонами фактично припинилися. Спільне господарство вони не ведуть. За наведених вище обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам і переконаний, що шлюб необхідно розірвати. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Якубовський О.О. в судове засідання не зявились, у позовній заяві представник позивача просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про визнання позову. Також у вказаній заяві відповідач просила вирішити питання про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків. Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] , [PERSON] , актовий запис № 418 /а.с.5/. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки протягом тривалого часу, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомості, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позов визнала, а також беручи до уваги, що судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем у справі та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з ч. 3 ст. 217 ЦПК України, з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Як вбачається з ухвали про відкриття проваження у справі від 19.09.2024, суддею визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 16.10.2024. Перше судове засідання було проведено 16.10.2024 без фіксування технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, та у зв`язку із неявкою відповідача відкладено на 08.11.2024, 09.30 годину. Суд зазначає, що заява відповідача про визнання позову надійшла до суду через систему «Електронний суд» 21.10.2024, тобто вже після початку розгляду справи по суті, а тому суд не вбачає підстав для вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при поданні позову, у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved