Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

02.09.2024 представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Ванжа Надія Володимирівна звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] , заявивши вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 60\~769,14 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.02.2021 між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено шляхом ознайомлення з умовами кредитування та підписання цифровим власноручним підписом особи (на планшеті) паспорта кредиту і заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг кредитний договір, за умовами якого відповідачці відкрито відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту 50\~000 грн зі строком кредитування 12 місяців з пролонгацією та з процентною ставкою 42% річних, на підставі якого відповідачка отримала платіжний інструмент кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії 12/24, тип «Універсальна», користувалась кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, проте припинила повертати своєчасно грошові кошти. В порушення вимог ст. 1054 ЦК України, отримавши грошові кошти у користування, відповідачка не повернула кредитодавцю кредит та відсотки шляхом внесення коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, не виконавши свої зобов`язанні за кредитним договором, порушила умови договору кредитування, унаслідок чого позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість кредиту в розмірі 60769,14 грн, у тому числі 50379,44 грн заборгованості за тілом кредиту та 10389,7 грн заборгованості за простроченими відсотками. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17.09.2024 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.10.2024 до Теофіпольського районного суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про участь в судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, зазначене клопотання ухвалою суду від 08.10.2024 задоволено. У зв`язку з виникненням технічних проблем судове засідання 10.10.2024 відкладено на 11:30 год 24.10.2024, на 11:00 год 07.11.2024. У судове засідання, призначене на 11:00 год 07.11.2024, з`явилась представник позивача [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у судові засідання, призначені на 10.10.2024, 24.10.2024, 07.11.2024 не з`явилась, заяв про відкладення судового засідання не подала, про наявність поважних причин неявки в судові засідання не повідомила, відзиву від відповідачки до суду не надійшло. Ухвала суду про відкриття провадження та призначення справи до розгляду , судові повістки на 10.10.2024, 24.10.2024 повернуті на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а судова повістка на 07.11.2024, за наявними відомостями із ресурсу відстеження пересилання поштових відправлень, 23.10.2024 вручена відповідачці особисто. За вказаних обставин, враховуючи положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, позиції представника позивача, яка не заперечила проти розгляду справи за вказаної явки осіб та постановлення судом заочного рішення, суд ухвалив судове засідання провести за встановленої явки осіб без участі відповідача, належним чином повідомленого про дату, час, місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин та повідомлення причин неявки, не подав відзив, в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин споживчого кредитування. При вирішенні питання про наявність законних підстав для стягнення з відповідачки грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши правову позицію учасників справи, які забезпечили явку уповноваженого представника в судове засідання, а також висловлену у заяві по суті справи, виходить із змісту спірних правовідносин і таких встановлених фактичних обставин справи. 05.02.2021 між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачці відкрито відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту 50\~000 грн зі строком кредитування 12 місяців з пролонгацією та з процентною ставкою 42% річних, на підставі якого відповідачка отримала платіжний інструмент кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії 12/24, тип «Універсальна», зі встановленим мінімальним обов`язковим платежем на підставі п. 1.4. договору, а також процентами від суми неповернутого в строк кредиту в розмірі 60%, що підтверджується копією заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг, підписаної цифровим власноручним підписом [PERSON] (а.с.31-58). Як вбачається із довідки, виданої Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» 2024 за вих. №0000003737526738 від 26.08.2024, відповідачка [PERSON] підписала кредитний договір без номера та отримала платіжний інструмент кредитну картку № [NUMBER] (а.с. 30). Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 05.02.2021 між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір шляхом ознайомлення з умовами кредитування та підписання цифровим власноручним підписом особи (на планшеті) паспорта кредиту і заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 6, 7, 8, 9 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого Постановою Національного банку України від 13.12.2019 № 151 (чинного на час укладення кредитного договору, втратило чинність з 31.12.2023 на підставі Постанови Національного банку України № 172 від 20.12.2023), цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, та забезпечує дотримання вимог цього Положення. Банк має право застосовувати процедури фото та/або відеофіксації, інші процедури з метою документування та контролю за процесом підписання документа клієнтом з використанням цифрового власноручного підпису. Застосування зазначених процедур повинно здійснюватися за умови попередньо отриманої згоди клієнта. Таким чином, матеріалами справи підтверджено та судом встановлено факт укладення 05.02.2021 кредитного договору між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] і отримання нею у своє розпорядження платіжного інструменту кредитної картки № [NUMBER] з визначеним кредитним лімітом. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору № б/н від 05.02.2021, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. У період з 05.02.2021 по 02.04.2024 за кредитною карткою № [NUMBER] змінювався кредитний ліміт, а саме: 05.02.2021 встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,0 грн, 10.12.2021 встановлено кредитний ліміт в розмірі 6\~000,0 грн, 15.01.2022 встановлено кредитний ліміт в розмірі 49\~000,0 грн, 05.06.2023 встановлено кредитний ліміт в розмірі 48\~980,0 грн, 24.07.2023 встановлено кредитний ліміт в розмірі 48\~862,48 грн, 13.11.2023 встановлено кредитний ліміт в розмірі 48\~833,42 грн, 02.04.2024 встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,0 грн, що вбачається із довідки, виданої Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» 26.08.2024 за реєстровим номером 0000003737523882 (а.с. 29). Із виписки за договором б/н від 26.08.2024 за період з 05.02.2021 по 23.08.2024 вбачається, що користування кредиткою карткою № 5168755460672807 розпочато 05.02.2021, у період з 05.02.2021 по 22.12.2021 [PERSON] користувалась кредитними коштами, у різні проміжки часу повертала кредитні кошти, вийшовши за зазначеною кредитною карткою на позитивний баланс (0,88 грн), проте з 22.12.2021 хоч і поповнювала кредитну картку грошовими коштами на різні суми, проте станом на 02.08.2024 баланс кредитної картки від`ємний і становив 60\~769,14 грн (а.с. 22-28). Зазначене свідчить, що позикодавець АТ\~КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед [PERSON] , взяті на себе за кредитним договором б/н від 05.02.2021, з надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, виконав у повному обсязі, грошові кошти, що є предметом кредитного договору, було передано відповідачці у власність шляхом надання можливості користуватись кредитним лімітом платіжного інструменту, кредитної картки № [NUMBER] . Проте згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 05.02.2021, укладеним між АТ\~КБ «ПриватБанк» та клієнтом [PERSON] , за період користування кредитною карткою з 05.02.2021 по 23.08.2024 (а.с. 12-21), заборгованість [PERSON] перед кредитодавцем складає 60\~769,14 грн, з яких 50\~379,44 грн заборгованості за тілом кредиту та 10\~389,7 грн заборгованості за простроченими відсотками. Таким чином, матеріалами справи підтверджено та судом встановлено факт користування [PERSON] кредитною карткою № [NUMBER] (зі встановленим кредитним лімітом) у період з 05.02.2021 по 23.08.2024 та фактичне отримання нею грошових коштів у власність на підставі укладеного 05.02.2021 між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України,\~ договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.\~ На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2.1.1.3.5. кредитного договору № б/н від 05.02.2021, сторони узгодили, що в разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором у повному обсязі. Тобто, терміном повернення кредиту встановлено 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідачем з повернення кредиту. Разом з тим, як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не виконала у встановлений договором строк свого обов`язку із повернення грошових коштів, отриманих нею за умовами кредитного договору від 05.02.2021, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» у розмірі 60\~769,14 грн, з яких 50\~379,44 грн заборгованості за тілом кредиту та 10\~389,7 грн заборгованості за відсотками. Зазначені обставини повністю підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, судом встановлено, що права позивача на повернення позичальником кредиту та сплату ним процентів дійсно порушено відповідачкою, а тому вони підлягають судовому захисту шляхом задоволення позову. Захист прав позивача шляхом стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.02.2021 у розмірі 60\~769 грн, з яких: 50\~379 грн становить заборгованість\~за основною\~сумою боргу\~(по\~тілу кредиту)\~та 10\~389 грн становить заборгованість за відсотками, є достатнім та ефективним способом захисту порушеного права. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України при ухваленні рішення, то у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідачку. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved