Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Виклад позиції позивача: 27.08.2024 року позивач Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути заборгованості у розмірі 41088,21 гривень та судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 09.08.2017 року [PERSON] уклала з банком угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630707415, за умовами якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором одержати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Зазначив, що банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, проте позичальник не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2023 року має заборгованість в розмірі 41088,21 грн. Процесуальні дії у справі 27.08.2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Кононенко Т.О. Ухвалою суду від 28.08.2024 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику учасників справи. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач повністю не визнає позовні вимоги та заперечує проти їх задоволення. Свою незгоду з позовною заявою мотивую тим, що позивачем не надано жодного документу, з якого б вбачалось про наявність боргу у відповідача в розмірі, який визначений ними в позові та з чого саме він складається. В договорі не зазначено, який номер рахунку відкривається відповідачу. Немає жодного документу, за яким би відповідачу відкривався рахунок та за яким саме договором. В наданих до суду документах немає відомостей про наявність механізму провадження строку дії договору, зміни картки чи відкриття нового рахунку, переходу зі старого рахунку на новий, підстав застосування/нарахування/списання грошових коштів як комісія банку та інших платежів (списання процентів за овердрафт, розрахунково касове обслуговування основної картки, списання процентів за користування кредитом), що відображені у виписці по рахунку за кредитною карткою за період з 09.08.2017 по 28.02.2023. Відповідач заперечує підписання з банком будь яких правочинів, які б продовжували строк користування, заміни рахунку на новий формат, отримання нової картки, а також взяття на себе зобов`язань по оплаті платежів (списання процентів за овердрафт, разрахунково касове обслуговування основної картки, списання процентів за користування кредитом). Ухвалою суду від 01.11.2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Лиски П.О., про визнання явки представника позивача обов`язковою та перейти до розгляду справи з викликом сторін - відмовлено. Від представника позивача відповіді на відзив до суду не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини. 09.08.2017 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування оферти укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію із лімітом 200000,00 грн., з фіксованою процентною ставкою 24 % річних та обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Також, відповідачем було підписано угоду на використання аналогу власноручного підпису клієнта та паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація, зокрема, щодо: реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту; порядку повернення кредиту; пільгового періоду та плати за здійснення операцій по рахунку сервісних підприємствах та\\або сплати суми комісій у розмірі 0.01% від суми операцій з розрахунків за товари. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 Згідно даних виписки по рахунку з кредитною карткою за період з 09.08.2017 по 28.02.2023 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 41088,21 грн. Відповідачем за кредитним договором в межах установленого кредитного ліміту здійснено «витрати» у розмірі 186942,89 грн. та погашено заборгованість у розмірі 141996,58 грн. Оцінка суду Відповідно до\~частин першої\~та\~другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 526ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Взяті на себе зобов`язання за договором від 09.08.2017 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] кредитні ресурси, однак в порушення зазначених умов договору [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконала. [PERSON] отримувала кредитні кошти, користувалась ними та протягом тривалого періоду часу частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду та не заперечується самим відповідачем. Банком в підтвердження боргу [PERSON] надано розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника, яка є первинним документом та підтверджує здійснені по банківському рахунку операції, тому суд доходить висновку про доведеність позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення\~частини першої,\~другої\~та\~п`ятої статті 18 Закону\~України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. За пунктом 4 частини 1 статті 1Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08червня 2017року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168\~«Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Пунктом 5 Правил\~про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил\~про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Частиною 1 статті 11Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до\~частиною 1\~та\~частиною 2 статті 11,\~частиною 5 статті 12 Закону\~України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення\~пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору\~щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до\~частини 1\~та\~частини 2 статті 11,\~частини 5 статті 12\~Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до\~частини 1\~та\~частини 2 статті 11,\~частини 5 статті 12 Закону\~України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. З виписки по рахунку за кредитною карткою [PERSON] за період з 09.08.2017 року по 28.02.2023 року вбачається, що банком неправомірно нараховано позичальнику щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки на загальну сумі 16085,56 грн, яка підлягає відніманню з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21729,29 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 292,41 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 17932,02 грн, заборгованості за відсотками за прострочене тіло кредиту 1134,49 грн. Таким чином стягненню з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 25002,65 грн, що є тілом кредиту (16085,56 грн (неправомірно нараховане щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки)\~292,41 грн (заборгованості за відсотками за користування кредитом) 17932,02 грн (заборгованості за простроченим тілом кредиту) 21729,29 грн (заборгованості за тілом кредиту) 1134,49 грн (відсотки за прострочене тіло кредиту). Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з меморіальним ордером №1948287681 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 60,9%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1634,55 гривень (25002,65 гривень (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 41088,21 гривень (загальна сума позовних вимог) = 60,9% х 2684,00 гривень (сума сплаченого судового збору).

Outcome: partial