Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із згаданим позовом в якому прохає збільшити розмір аліментів за яким стягнути з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з 2016 року. З часом виявилося, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, через що між сторонами поступово погіршувалися стосунки, втрачалося взаєморозуміння, що призвело до того, що сторони стали зовсім чужими людьми та шлюбні стосунки фактично між позивачем та відповідачем припинилися. Сторони втратили повагу один до одного та взаємне почуття любові. Причиною припинення шлюбних відносин стала втрата почуттів один до одного, непорозуміння щодо сімейних цінностей та різні погляди на життя. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що в грудні 2016 року вона вимушена була звернутися до суду із позовом до відповідача, в якому прохала стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок, оскільки відповідач повністю припинив надавати матеріальну допомогу на виховання дітей. Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області у справі №534/2223/16-ц провадження №2/534/987/16 від 26.12.2016 позовні вимоги були задоволені та призначено стягнення з відповідача на мою користь на утримання неповнолітніх доньок аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину до повноліття дітей. Шлюб між сторонами, розірвано 06 липня 2018 року за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області у справі №534/464/18, провадження №2/534/414/18. Позивач зазначає, що вже тривалий час разом з відповідачем не проживає. Повідомляє, що старша донька проживає з відповідачем, менша зі позивачем у м. Горішні Плавні. Всі матеріальні витрати по догляду за дітьми здійснює сама позивач. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.07.2024 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 23.07.2024 позивач усунула недоліки зазначені в ухвалі суду від 11.07.2024. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 30.09.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у відповідності до\~ст. 278 ЦПК України\~відзив на позов, у наданий судом строк до суду не подала. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному провадженні без повідомлення сторін не надала. Тому, відповідно до\~ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд,\~вивчивши матеріали\~справи,\~дослідивши докази\~та надавши\~їм правову\~оцінку за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів , з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків. Згідно рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.12.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину (а.с. 13, 15). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 5616300 від 11.04.2018 вищевказане рішення перебуває на виконанні (а.с. 14) Відповідно до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.07.2018, шлюб, зареєстрований 08 лютого 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 27, між [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] ) розірвано (а.с. 12). Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до с.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмово, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі №6- 143цс13дійшов висновку про _те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у часщі від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось зі сторін. Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають біти підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами того, що позивач самостійно утримує дітей, має скрутне фінансове становище та не отримує фінансову допомогу від відповідача. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. У виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довела суду обставини обґрунтовані у позові, що могло б бути підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed