Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом і просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] і доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] і доньку [PERSON] , [INFO] . Вони не проживають разом з 2015 року. [PERSON] залишила його з малолітніми дітьми та зникла у невідомому напрямку. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.10.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Протягом останніх дев`яти років [PERSON] жодного разу не відвідала дітей, не надає будь-яку матеріальну допомогу на їх утримання. У вихованні дітей разом з позивачем бере участь його мати. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, наявні підстави для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим він звернувся з позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Середа Н.О. наполягала на задоволенні позовних вимог і пояснила, що мати дітей залишила дітей з батьком - позивачем по справі, у 2015 році, участі у вихованні та утриманні дітей вона не приймає. Місце її проживання не відомо. З 2015 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, тому просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК. Представник виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області - Богдан Ю.В. в судове засідання не з`явилася, повідомлення про причини неявки від неї не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, вислухавши думку неповнолітньої [PERSON] , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 9, 13). Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 8). З 2015 року до теперішнього часу відповідач не проживає разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] . Діти мешкають за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , знаходяться на його утриманні, згідно довідки Біляївської міської ради Одеського району Одеської області № 649 від 07.08.2023 року (а.с. 17). Орган опіки і піклування Біляївської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок Граденицького ліцею, мати дітей не бере ніякої участі у вихованні дітей. Під час бесіди з дітьми встановлено, що їх мати [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає, матеріально не допомагає, не приймає участі у їх вихованні, тому діти не заперечують проти позбавлення батьківських прав своєї матері, також вони втратили довіру та не бажають з нею спілкуватись (а.с. 46-47). Вказаний висновок затверджено рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради № 64 від 14.03.2024 року (а.с. 45). Згідно довідки Граденицького ліцею Біляївської міської ради Одеського району Одеської області від 26.09.2023 року № 128/01-26 відносно [PERSON] , остання навчається у 9 класі, вихованням дитини повністю займається бабуся [PERSON] , мати за всі роки навчання в закладі жодного разу не була у ліцеї, не бере ніякої участі у вихованні дитини (а.с. 19). Відповідно до характеристики Біляївської міської ради від 02.10.2023 року № 792 на [PERSON] , остання з 2015 року не проживає в с. Градениці, не проживає зі своїми дітьми, не виховує їх та не турбується про їх розвиток, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям (а.с. 20). Згідно характеристики Біляївської міської ради від 02.10.2023 року № 791, [PERSON] проживає в с. Градениці з часу свого народження. Займається домашнім господарством, та працює по найму. За час проживання на території с. Градениці скарг, заяв та нарікань на його поведінку від сусідів і жителів села не надходило. З сусідами та мешканцями села завжди поводиться доброзичливо, у дружніх стосунках. До складу його сім`ї входять та знаходяться на його утриманні і вихованні двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Крім того, в судовому засіданні була вислухана думка дитини - [PERSON] . Вона пояснила, що мама знущалась над нею та її братом [PERSON] , до школи вони не ходили. Вона живе з братом, батьком та бабусею. Мати не піклувалася про них, не годувала. З 2015 року мати не проживає з ними, покинула їх та з того часу вони нічого про неї не знають. Вона не дзвонить, не цікавиться ними. Згодна на позбавлення матері батьківських прав. Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини, які визначені ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст. 150, 151, 153-156 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, матеріально не допомагає, не приймає участі у її вихованні, не спілкується з дитиною, тому такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення батьківських прав, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в частині позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] . В частині позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом 25 грудня 2023 року, тобто до повноліття [PERSON] . Проте на момент ухвалення вказаного рішення по справі [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовна заява в частині позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 536,80 грн., згідно квитанції. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1025,20 грн. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн, та недоплачений судовий збір у розмірі 488,40 грн, на користь держави.

Outcome: partial