Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

31.01.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачкою зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 04.02.2021 року. Актовий запис про смерть № 55 було складено 27.01.2021 року. Заповідач була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина. За свого життя, а саме 14.01.2020 року заповідач склала на [PERSON] заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бузницькою Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 18. Даним заповітом [PERSON] зробила розпорядження, яким все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла на позивачці. Заповіт є дійсним, судові спори щодо нього відсутні. Строк для прийняття спадщини сплив 03.07.2021 року. Інших спадкоємців по закону або по заповіту по даній справі немає. 10.02.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лілякевич А.А. з заявою про прийняття спадщини, яку було зареєстровано в реєстрі за № 33. 03.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. було заведено спадкову справу за № 6/2021, номер у Спадковому реєстрі 67294710. 02.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. було прийнято постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на зазначену квартиру. Нотаріус зазначив, що інші спадкоємці [PERSON] спадщину не приймали. Померла [PERSON] була наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією ордеру № 75961 від 30.12.1962 року. На день відкриття спадщини, а саме 02.01.2021 року заповідач за допомогою та підтримкою позивачки займалася приватизацією квартири. Так, 14.01.2020 року заповідач видала довіреність на представників з повноваженнями щодо вчинення всіх необхідних дій та підготовки всіх необхідних документів для приватизації квартири. 04.09.2020 року було отримано витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва на підтвердження того факту, що заповідач в квартирі зареєстрована одна. 08.09.2020 року було отримано інформаційну довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно якої вищевказана квартира на праві власності не зареєстрована. Даний факт також підтверджується інформаційною довідкою з ДР речових прав на нерухоме майно від 10.08.2021 року. 14.09.2020 року до квартири заповідача було запрошено інженера з інвентаризації нерухомого майна для проведення технічної інвентаризації квартири, складено довідку про показники об`єкта нерухомого майна та виготовлено технічний паспорт на вищевказану квартиру. 28.09.2020 року через Голосіївський ЦНАП було подано заяву з необхідними документами для приватизації квартири. На початку жовтня 2020 року представнику [PERSON] зателефонували з відділу приватизації Голосіївського району м. Києва та було повідомлено, що для видачі свідоцтва про право власності на житло необхідно переоформити договір найму на квартиру. У відділі приватизації зазначили, що даним питанням займається КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця 106. Після цього представники [PERSON] звернулися до ЖЕД-106. Начальник ЖЕД-106 [PERSON] підготувала запит від 16.10.2020 року за вих. № 255 до КК «Центр комунального сервісу», який було подано представниками заповідача 19.10.2020 року. В даному запиті начальник ЖЕД-106 просила надати інформацію для переоформлення договору найму (особового рахунку) на вищевказану квартиру. 26.10.2020 року Відділ приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надав письмову відповідь [PERSON] , в якій повідомив, що для проведення процесу приватизації необхідно надати витяг з розпорядження про зміну договору найму на квартиру, оскільки в ордері на квартиру [PERSON] не була зазначена. Відділ приватизації також зазначив, що після надання витягу про зміну договору найму Відділ повторно розгляне звернення щодо видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Разом з даним листом Відділ приватизації повернув всі подані документи для приватизації квартири. 10.12.2020 року до Відділу приватизації було направлено адвокатський запит про надання інформації про причини відмови в приватизації квартири. 23.12.2020 року Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації підготувало відповідь на адвокатський запит, в якій було зазначено, що [PERSON] не було відмовлено в приватизації житла, а було надано консультацію стосовно того, який документ необхідно долучити до справи для оформлення передачі квартири в приватну власність. В даній відповіді також було зазначено, що «необхідно перезаключити договір найму на житло, для чого [PERSON] може звернутися до експлуатуючої організації, яка обслуговує будинок [ADDRESS] . Розпорядження про зміну договорів найму видає Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація». Наприкінці грудня 2020 року всі необхідні документи для переукладення договору найму квартири були надані начальнику ЖЕД-106 для подальшого направлення їх на розгляд спеціальної комісії при Голосіївській РДА в м. Києві. Однак, дані документи не були направлені на розгляд комісії, оскільки [INFO] [PERSON] померла. Просила визнати за нею, [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 46, 7 кв.м., житловою площею 31, 1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , 1940 року народження, яка померла [INFO] . 11.05.2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору. 11.05.2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про залишення позову без руху. 19.07.2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., після усунення недоліків, постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 04.07.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про витребування доказів. 13.02.2024 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 06.11.2024 року сторони відсутні. Представник позивачки подав заяву про завершення розгляду справи за їх відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримують, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов не подали, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталися. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, письмових пояснень щодо позову на адресу суду не направляла, направила копію матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] . За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Врахувавши думку представника позивачки про те, що останній не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомили суду про поважність причин їх неявки, не подали відзив, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 04.02.2021 року. Актовий запис про смерть № 55 було складено 27.01.2021 року. Заповідач була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина. За свого життя, а саме 14.01.2020 року заповідач склала на [PERSON] заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бузницькою Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 18. Даним заповітом [PERSON] зробила розпорядження, яким все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповіла на позивачці. Заповіт є дійсним, судові спори щодо нього відсутні. Строк для прийняття спадщини сплив 03.07.2021 року. Інших спадкоємців по закону або по заповіту по даній справі немає. 10.02.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лілякевич А.А. з заявою про прийняття спадщини, яку було зареєстровано в реєстрі за № 33. 03.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. було заведено спадкову справу за № 6/2021, номер у Спадковому реєстрі 67294710. 02.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. було прийнято постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на зазначену квартиру. Нотаріус зазначив, що інші спадкоємці [PERSON] спадщину не приймали. Померла [PERSON] була наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією ордеру № 75961 від 30.12.1962 року. На день відкриття спадщини, а саме 02.01.2021 року заповідач за допомогою та підтримкою позивачки займалася приватизацією квартири. Так, 14.01.2020 року заповідач видала довіреність на представників з повноваженнями щодо вчинення всіх необхідних дій та підготовки всіх необхідних документів для приватизації квартири. 04.09.2020 року було отримано витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва на підтвердження того факту, що заповідач в квартирі зареєстрована одна. 08.09.2020 року було отримано інформаційну довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», згідно якої вищевказана квартира на праві власності не зареєстрована. Даний факт також підтверджується інформаційною довідкою з ДР речових прав на нерухоме майно від 10.08.2021 року. 14.09.2020 року до квартири заповідача було запрошено інженера з інвентаризації нерухомого майна для проведення технічної інвентаризації квартири, складено довідку про показники об`єкта нерухомого майна та виготовлено технічний паспорт на вищевказану квартиру. 28.09.2020 року через Голосіївський ЦНАП було подано заяву з необхідними документами для приватизації квартири. На початку жовтня 2020 року представнику [PERSON] зателефонували з відділу приватизації Голосіївського району м. Києва та було повідомлено, що для видачі свідоцтва про право власності на житло необхідно переоформити договір найму на квартиру. У відділі приватизації зазначили, що даним питанням займається КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» Житлово-експлуатаційна дільниця 106. Після цього представники [PERSON] звернулися до ЖЕД-106. Начальник ЖЕД-106 [PERSON] підготувала запит від 16.10.2020 року за вих. № 255 до КК «Центр комунального сервісу», який було подано представниками заповідача 19.10.2020 року. В даному запиті начальник ЖЕД-106 просила надати інформацію для переоформлення договору найму (особового рахунку) на вищевказану квартиру. 26.10.2020 року Відділ приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надав письмову відповідь [PERSON] , в якій повідомив, що для проведення процесу приватизації необхідно надати витяг з розпорядження про зміну договору найму на квартиру, оскільки в ордері на квартиру [PERSON] не була зазначена. Відділ приватизації також зазначив, що після надання витягу про зміну договору найму Відділ повторно розгляне звернення щодо видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Разом з даним листом Відділ приватизації повернув всі подані документи для приватизації квартири. 10.12.2020 року до Відділу приватизації було направлено адвокатський запит про надання інформації про причини відмови в приватизації квартири. 23.12.2020 року Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації підготувало відповідь на адвокатський запит, в якій було зазначено, що [PERSON] не було відмовлено в приватизації житла, а було надано консультацію стосовно того, який документ необхідно долучити до справи для оформлення передачі квартири в приватну власність. В даній відповіді також було зазначено, що «необхідно перезаключити договір найму на житло, для чого [PERSON] може звернутися до експлуатуючої організації, яка обслуговує будинок [ADDRESS] . Розпорядження про зміну договорів найму видає Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація». Наприкінці грудня 2020 року всі необхідні документи для переукладення договору найму квартири були надані начальнику ЖЕД-106 для подальшого направлення їх на розгляд спеціальної комісії при Голосіївській РДА в м. Києві. Однак, дані документи не були направлені на розгляд комісії, оскільки [INFO] [PERSON] померла. Просила визнати за нею, [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 46, 7 кв.м., житловою площею 31, 1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , 1940 року народження, яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ст. 1269, ч. 1 ст. 1218, ч. 5 ст. 1268, ч. ч. 1, 3 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Іншими учасниками цивільних відносин виходячи з положень ст. 2 ЦК України виступають не тільки фізичні особи, а й юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто ; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно п. п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ, п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 392, ст. 345 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною 4 ст. 5, ст. ст. 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону; приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. У ч. 5 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Таким чином, у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Зазначене узгоджується з висновками викладеним у наступних постановах ВС та ВСУ. Постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.04.2018р. по справі № 752/10477/15-ц (провадження № 61-10950св18) - за життя спадкодавець звернулася із заявою про передачу в приватну власність квартири згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» до районної державної адміністрації, вказана заява у 30-денний строк розглянута не була, відповідне рішення про відмову у прийнятті зазначеної заяви районна державна адміністрація не приймала. Будь-яких підстав, за яких квартира не могла бути передана у власність спадкодавцю, відповідач до суду не надав. За позивачем було визнано право власності на квартиру. Постанова Верховного Суду від 01.08.2018 року у справі № 501/1016/15-ц (провадження № 61-17985св18) - аналогічний висновок, який ґрунтується на тому, що позивачу необхідно довести факт звернення до органу приватизації з належно оформленою заявою про приватизацію квартири та факт того, що така заява не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено. Постанова Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-121цс13 - У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер, то до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2020 року в справі № 175/1941/16-ц зазначено, що «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Тобто, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у разі їх відсутності - відповідний орган місцевого самоврядування. Так, [PERSON] 28.09.2020 року звернулася до органу приватизації з заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . Зазначену заяву у встановлений законом місячний строк не розглянуто. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до [PERSON] у порядку спадкування перейшло право вимагати визнання за нею права власності на зазначену вище квартиру. Відповідачем жодних доказів, на спростування заявлених позивачкою вимог, суду не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене вище, позовні вимоги, [PERSON] до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved