Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 30.11.2021 року відповідач [PERSON] уклав вищевказаний кредитний договір №903041644 з первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач [PERSON] добровільно, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти, пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини, та уклав кредитний договір. Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у сумі 8100,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,98 процентів від суми кредиту, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. 28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №903041644 від 30.11.2021. Строк дії цього договору закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 18.09.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 18.09.2018 було викладено у новій редакції. Відповідно до п. 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020), строк дії цього договору закінчується 31.12.2021. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором№903041644 від 30.11.2021, строк дії закінчується 04.08.2021. 03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, продовжено строк дії договору до 31.12.2022 включно. 30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, продовжено строк дії договору до 31.12.2024 включно. 04.08.2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №04/08/23-01, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором №903041644 від 30.11.2021 у загальній сумі 65615,20 грн. з яких: 20794,81 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 44820,39 грн - сума заборгованості за відсотками. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за його користування у не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» суму заборгованості в розмірі 65615,20 грн., судові витрати у розмірі 2147,20,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є неналежним Позивачем, тому не має права вимагати від нього сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 30 листопада 2021 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В обґрунтування зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що договір кредитної лінії № 903041644 був укладений між ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» та [PERSON] 30 листопада 2021 року, натомість договір Факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року, тобто, на момент укладення договору Факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору Факторингу від 28 листопада 2018 року. Також, що на час укладення Договору відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Отже, між ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28 листопада 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, Договором не могли бути охоплені зобов`язання Відповідача, які виникли після укладення цього Договору. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане ним товариством на підставі договору Факторингу від 05 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за договором Факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є неналежним Позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 30 листопада 2021 року між ним та ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога». Також, на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року боргові зобов`язання за кредитним договором від 30 листопада 2021 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення договору відступлення права вимоги від 28 листопада 2018 року. Процесуальні дії у справі. 12.09.2023 позовна заява надійшла до суду. 10.11.2023 судом ухвалено заочне рішення по справі, позовні вимоги задоволено. 17.07.2024 заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 30.07.2024 відповідач скористався правом надання відзиву на позов. 06.08.2024 представник позивача надав додаткові пояснення у справі. 05.11.2024 представник відповідача надала додаткові пояснення у справі. 07.11.2024 представник позивача надав додаткові пояснення у справі. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання учасники справи не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Фактичні обставини, встановлені судом. На підставі заявки відповідача від 30.11.2021 на отримання грошових коштів у кредит, 30 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №903041644, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 22000,00 грн, з розміром першого траншу 8100,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернутий до 30.12.2021. За користування кредитом передбачено сплату відсотків у розмірі 182,50% річних, що становить 0,50% від суми кредиту за кожен день. Строк кредитної лінії може бути продовжено позичальником, при цьому нарахування процентів здійснюється в розмірі 606,15% річних, що становить 1,66% в день від суми кредиту. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «МNV89S7G», який було відправлено відповідачу на номер його мобільного телефону, вказаній у заявці на отримання грошових коштів у кредит, 30.11.2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Цього ж дня відбулось перерахування коштів позичальнику відповідно до договору. Протягом грудня 2021 року відбувалось збільшення суми кредиту, що видно із довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Виконання Первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 81000,00 грн. відповідачеві підтверджується платіжним дорученням dfcf4a66-764f-4d38-af54-598a7c01f749 від 30.11.2021. Також платіжними дорученнями підтверджується перерахування відповідачу кредитних коштів в період з 01.12.2021 по 08.12.2021. Відповідно до доданої до позовної заяви виписки з особового рахунка за кредитним договором №903041644 станом на 30.11.2021 заборгованість відповідача складає 65615,20 грн, з яких: 20794,81 грн прострочене тіло кредиту; 44820,39 грн прострочені відсотки. Заборгованість відповідачем не погашена. *.*.* 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (Фактор) було укладено Договір факторингу №28/1118-01. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Відповідно до п.п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Таким чином, Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, як і виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться: відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року «Борг» означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за Кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитним договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим Договором зобов`язальної сили. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу встановлено, що Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку N1 до Договору. 01.02.2022 року на виконання п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" було складено та підписано Реєстр прав вимоги №171, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №903041644 від 30.11.2021 року. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру прав вимоги №171 від 01 лютого 2022 року, відповідно до якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до [PERSON] (а.с.37). На підтвердження факту укладення даного Реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ "Таліон Плюс", Первісним кредитором були передані ТОВ "Таліон Плюс" документи, які підтверджують видачу кредиту [PERSON] та були долучені позивачем до позовної заяви. Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу N?28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс› укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №903041644 від 30.11.2021 року. Вказані обставини підтверджуються Реєстром прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року, складеного на виконання умов договору Факторингу на підтвердження передачі відступлених прав до Боржників (а.с. 41). Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року Фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Копія договору факторингу №5/0820-01 від 05 серпня 2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 04 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Позивачем (ТОВ "ФК "ЕЙС") було укладено Договір факторингу№04/08/23-01 відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЕЙС" було відступлене право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №903041644 від 30.11.2021 року. Відповідно до Реєстру боржників від 04 серпня 2023 року до Договору факторингу N04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року, Позивачу було передано право грошової вимоги до відповідача [PERSON] (запис №106) в сумі 65615,20 грн., з яких 20794,81 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 44820,39 грн. - сума заборгованості за відсотками за Кредитним договором №903041644 від 30.11.2021 року. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини з відступлення права грошової вимоги фактору, належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Норми права, які застосовує суд. За нормами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Нормою ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається\~шляхом пропозиції однієї сторони\~укласти договір\~(оферти)\~і прийняття\~пропозиції (акцепту)\~другою стороною. Згідно\~ст.640\~ЦК України\~-\~договір є\~укладеним з\~моменту одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~договір,\~відповіді про\~прийняття цієї пропозиції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1\~цієї статті\~Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Частиною 1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з кредитного договору. Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем доведено факт укладення 30.11.2021 [PERSON] Кредитного договору №903041644 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Доведеною також є обставина отримання [PERSON] грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором і взяті на себе зобов`язання останній не виконав, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконував, допустив заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку. Встановлені судом фактичні обставини та докази підтверджують, що позивач набув права вимоги до [PERSON] , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у лютому 2022 року, тобто після укладення Кредитного договору та виникнення заборгованості, які позивач набув в серпні 2023 року. А сам лише факт укладення Договору факторингу між Первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки ним було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога). Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЕЙС» 65615,20 гривень з яких: 20794,81 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 44820,39 гривень сума заборгованості за відсотками. При цьому, ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. За подання позову позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатив 2147,20 гривень судового збору, вказану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] , відповідно до положень п.п.1 п.2 ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю. Також, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь 5 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані суду: копія договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2022 року; додаткова угода № 49 від 08.08.2023 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 09.08.2023; рахунок №106 від 09.08.2023 на оплату правової допомоги у розмірі 5000 грн. платіжна інструкція від 09.08.2023 року на суму 5000,00 грн. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також оскільки відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved