Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник-адвокат Домецький О.І., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 01.08.2015 року виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис №06, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Зазначає, що причиною звернення позивача до суду з вищевказаним позовом є те, що їх з відповідачем сім`я фактично розпалася. Так, через постійні сварки та суперечки сімейне життя розладилося, зникли взаєморозуміння, взаємовага. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, поновлювати подружні стосунки не \~бажають.\~Будь якої матеріальної допомоги сім`ї відповідач не надає. Примирення між ними неможливе. Вважає, що шлюб існує лише формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити \~інтересам сторін та інтересам їх дітей. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду і до повноліття дітей. Спір щодо місця проживання неповнолітніх дітей відсутній. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду рівненської області від 21.08.2024 року справу передано на розгляд за підсудністю до Гощанського районного суду Рівненської області. Ухвалою Гощанського районного суду від 25.08.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду на 30.10.2024 року у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 30.10.2024 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача -адвокат Домецький О.І. подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у їхній відсутності, позов підтримують повністю, просять шлюб розірвати. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Відзиву на позов не подав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому законом,\~звернутися за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів (ч.\~1.ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01.08.2015 року виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис №06, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області 01.08.2015 року. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29.10.2015 року виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Гощанського району рівненської області, син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 19.01.2022 року Гощанським відділом ДРАЦСу Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом\~України (далі - СК України). Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують і шлюб між ними фактично припинено. Спроби відновити шлюбні відносини не роблять. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння між ними, сварки, суперечки. Малолітні діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. А відтак, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105\~\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.110\~\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112\~\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Частиною 2 ст.114\~Сімейного кодексу\~ України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, що зазначено в ч.2 ст.181 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких письмових договорів про сплату аліментів сторони не укладали. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтями 183,184 СК України, встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно приписів ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітніх дітей, суд виходить з вимог ст. 182 СК України і враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище позивача та відповідача,який є працездатною особою. Судом не встановлено обставин, за яких відповідач міг би бути звільнений від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене, а також вікову категорію дітей та звичайні їхні потреби, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітніх дітей від одного з батьків. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов про стягнення аліментів був поданий 20.08.2024 року, а тому, за правилами ст. 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь. Крім того,\~оскільки,\~позивачка звільнена\~від сплати\~судового збору\~за вимогою\~про стягнення\~аліментів на\~підставі норм\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~з відповідача\~підлягає стягненню\~в дохід\~держави судовий\~збір в\~розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved