Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

В жовтні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , [INFO] в період часу з 17.06.1992 року по день смерті останньої [INFO] , за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [PERSON] є онукою [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] є донькою [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками даної квартири є сама заявниця [PERSON] та її батьки, [PERSON] та [PERSON] . Всі четверо співвласників квартири постійно проживали в квартирі [ADDRESS] . 03.08.2011 [PERSON] самостійно знялася з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] , про що своїх рідних не повідомила, але при цьому продовжувала там проживати. Зі слів бабусі таке рішення вона прийняла для того, щоб зменшити витрати по оплаті комунальних платежів. Наприкінці 2011 року [PERSON] в силу свого похилого віку стала себе погано почувати і попросила своїх рідних відвести її на батьківщину на могилу рідних. Після новорічних свят заявник разом з батьками повезли бабусю до с. Бельмачівка Чернігівської області, де вона раптово померла [INFO] . Оскільки заявник не має можливості оформити спадщину після смерті бабусі, яка не задовго до своєї смерті знялася з реєстрації, вона вимушена була звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова від\~07\~жовтня 2024\~року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім?єю. Призначено судове засідання. Задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та допит свідків. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Гібадулової Лариси Августинівни інформацію про те, чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та була зареєстрована до 03.08.2011 по [ADDRESS] , як що так, то яким нотаріусом. Витребувано у Департаменті реєстрації Харківської міської ради інформацію який період часу місце проживання [PERSON] , [INFO] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Вказати дати реєстрації та зняття з реєстраційного облікую. А також, чи було зареєстроване місце проживання [PERSON] станом на день смерті - [INFO] на території Харківської територіальної громади. Викликано для допиту в якості свідків [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника адвокат Василенко Н.М., яка діє на підставі ордеру, заяву [PERSON] підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала та пояснила, що дійсно починаючи з 1992 року її мати [PERSON] проживала разом з нею, чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Всі ці особи були зареєстровані в даній квартирі, приймали участь у її приватизації. Її мати, [PERSON] , була родом з Чернігівської області с. Бельмачівка, наприкінці 2011 року вона попросила відвезти її на батьківщину на могилу її рідних. Було виконано прохання матері та вони всі разом після новорічних свят поїхали до Чернігівської області. 05 січня 2012 року її мати, [PERSON] , знаходячись у с. Бельмачівка Чернігівської області, раптово померла, де її і поховали. [PERSON] стверджує, що [PERSON] починаючи з 1992 року і до самої смерті постійно проживала в [ADDRESS] . Про те, що мати знялася з реєстраційного обліку за даною адресою, їм стало відомо вже після її смерті. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Так, в судовому засіданні було встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . ( а.с. 8, 9) [PERSON] (до укладання шлюбу [PERSON] ) є донькою [PERSON] . ( а.с. 16, 17) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 листопада 1997 року Реєстраційний №6-97-99081-Ш квартира, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] була приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . ( а.с. 25) Як вбачається з поквартирної картки Форми В [PERSON] , 1928 року народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.06.1992 по 03.08.2011. [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 13.05.2006 по теперішній час. ( а.с. 45-50) 05 січня 2012 року [PERSON] померла у Чернігівській області Ічнянському районі, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Більмачівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області. 05 січня 2012 року. ( а.с. 12) Представник заявника зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частина квартири [ADDRESS] . Однак, оформити спадщину після смерті [PERSON] немає можливості, оскільки остання за декілька місяців до смерті знялася з реєстраційного обліку за вказаною адресою, іншого місця реєстрації не мала. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. ( а.с. 32) Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не зважаючи на те, що знялася з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] , однак до моменту смерті продовжувала там постійно проживати разом з онукою [PERSON] Дійсно не за довго до смерті [PERSON] разом зі своєю родиною поїхали на свою батьківщину до Чернігівської області с. Більмачівка на могилу рідних, а саме матері та сестри, де раптово померла и була похована. Заінтересована особа [PERSON] підтвердила дані обставини. Як вбачається з копій свідоцтва про смерть [PERSON] (мати [PERSON] ) померла [INFO] в с. Більмачівка Ічнянського району Чернігівської області та [PERSON] (сестра [PERSON] ) померла [INFO] в с. Більмачівка Ічнянського району Чернігівської області. ( а.с. 23-24) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком заявниці, чоловіком заінтересованої особи [PERSON] . [PERSON] це матір його дружини. У 1981 році він отримав квартиру [ADDRESS] , де став проживати зі своєю дружиною [PERSON] . Потім у них народилася донька [PERSON] . У 1992 року до них переїхала на постійне проживання мати дружини, [PERSON] . Вона була зареєстрована за вищевказаною адресою. Вся їх родина: він, дружина [PERSON] , донька [PERSON] , теща [PERSON] приймали участь у приватизації вказаної квартири. [PERSON] до самої смерті постійно проживала в квартирі [ADDRESS] . Померла вона в Чернігівській області на своєї батьківщині, куди разом з родиною поїхала в гості за декілька днів до смерті. Там же вона була і похована біля своєї матері та сестри. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що вони є сусідами родини [PERSON] . Їм достовірно відомо про те, що в квартирі [ADDRESS] проживали: [PERSON] , її чоловік [PERSON] , донька [PERSON] та мати [PERSON] . Всі вони проживали дружно, однією родиною, дбали один про одного. [PERSON] постійно проживала в цій квартирі з 90-х років і до самої смерті. Отже, судом було достовірно встановлено, що на час смерті [PERSON] фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , хоча і була знята з реєстрації за вказаною адресою в серпні 2011 року, іншого місця реєстрації немала. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.\~Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз.3 п.3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті\~29, частини другої статті\~1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частино першою\~статті 1296 ЦК України\~визначено, що\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~ст. 1269 ЦК України). Згідно з п.п.4.10 п.4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактично прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Отже, відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що факт реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою, ніж місце проживання й реєстрації спадкодавця, не має правового значення у таких спірних правовідносинах. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17. В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17, зазначено, що тлумачення\~статті 29\~ЦК України у поєднанні зі статтями 2,3\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 вказав, що частина третя статті 1268\~ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц. Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суд повинен досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Судом було достовірно встановлено, що заявник постійно проживала зі своєю бабусею на момент її смерті за місцем проживання спадкоємця. Оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved