Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В позовній заяві просять суд визнати за ними, [PERSON] , [PERSON] як спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] їхньої матері [PERSON] право по частини земельної частки (паю) в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, яка включена до списку громадян - членів під номером 499 згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії ТР № 25, виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження голови Заліщицької РДА № 49 від 25.01.1996 року. [INFO] померла баба позивачів [PERSON] , яка мала право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Золотий Колос», спадщину після смерті якої прийняв її син [PERSON] , однак не оформив свої спадкових прав відповідно до закону, оскільки [INFO] помер. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу, в якій позивачі відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , та спадщину прийняла його дружина [PERSON] , оскільки була єдиною спадкоємицею його майна враховуючи вищевказані відмови від прийняття спадщини від дітей. Тому [PERSON] належало право на земельну частку пай, яким за життя була наділена [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] просять визнати за ними після смерті [INFO] їхньої матері [PERSON] право власності по частині земельної частки (паю), в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів, яка включена до списку громадян - членів під номером 499 згідно додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю серії ТР № 25, виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження голови Заліщицької РДА № 49 від 25.01.1996 року. Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 26.08.2024 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивачі у судове засідання не з`явилися, подали заяву, в якій просять справу розглядати за їхньої відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач не делегував свого представника в судове засідання, подав відзив, в якому проти задоволення позову не заперечує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного. [INFO] померла баба позивачів [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №17, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2024 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , оскільки був зареєстрований на момент смерті з померлою в одному будинку, даний факт підтверджується довідкою Дзвиняцького старостинського округу Заліщицької міської ради № 19-4/153 від 24.04.2024 року, однак не оформив прав на неї відповідно до закону, оскільки помер. Так, [INFO] помер [PERSON] (батько позивачів), про що складено відповідний актовий запис №21, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2024 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] , оскільки остання була зареєстрована на момент смерті з померлим в одному будинку, даний факт підтверджується довідкою Ворвулинського старостинського округу № 409 від 20.11.2023. Крім того, позивачі відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №8, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.05.2019 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її син [PERSON] , оскільки був зареєстрований на момент смерті з померлою в одному будинку, даний факт підтверджується довідкою Ворвулинського старостинського округу № 141 від 02.05.2024 року. Згідно з ст. 1261 ЦК України, позивачі мають право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємці першої черги за законом. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: земельну частку (пай), в селянській спілці «Золотий колос», розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] , [PERSON] та оформлення права власності по частині на земельну частку (пай) останні звернулися із заявою до приватного нотаріуса. Проте, листом приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Лучків І.В. за №39/01-16 від 29.04.2024 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду. Відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. Головне управління Держгеокадастру у Тернопільскій області в листі №29-19-0.2133-3365/2-24 від 09.08.2024 року повідомило наступне. Громадянка [PERSON] включена у списки громадян, членів селянської спілки «Золотий колос» Заліщицького району, Тернопільської області, які мають право на земельну частку (пай) під номером 499 згідно додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю (серії ТР № 25), виданого 28.12.1995 року відповідно до розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 25.01.1996 року № 49. Відповідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною Державною адміністрацією по селянській спілці «Золотий колос» на території Дзвиняцької та Дуплиської сільських рад громадянці [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року зазначено, що громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). В статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» унормовано, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли її діти [PERSON] , [PERSON] , оскільки син [PERSON] проживав з померлою разом на момент її смерті в одному будинковолодінні [ADDRESS] , а дочка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За даних обставин справи суд вважає, що вимоги позивачів про визнання за ними права по 1/2 на земельну частку (пай) в порядку спадкування, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved