Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

10.06.2024 року позивачка [PERSON] звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2013 року. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дітей немає. Підставою для розірвання шлюбу є різні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, через що у них постійно виникають сварки. Сторони проживають разом, але шлюбні відносини не підтримують. За таких обставин позивачка прийшла до висновку, що сім`я розпалася остаточно і шлюб необхідно розірвати. Ухвалою від 29.08.2024 суддею Самойленко Л.М. відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено до розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в своїй позовній заяві просила розглядати справу без неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання теж не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, поштове відправлення повернулось з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". До суду відзиву та клопотань не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище зазначені обставини, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи. З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2013 року Виконавчим комітетом Нивненської сільської ради Романівського району Житомирської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.11.2013 (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.10.2014, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.2017 (а.с. 8,9). Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя сторін не склалося через відсутнє взаєморозуміння між сторонами, втрату почуття любові та поваги одне до одного. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це буде шкодити їх інтересам. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.56 СКУкраїни передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.110 СКУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved