Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

В березні 2024 року [PERSON] (далі - позивач)звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів, мотивуючи вимоги тим, що 07.10.2023 року позивач та відповідач за попередньою усною домовленістю погодили виконання робіт (надання послуг), а саме утеплення фасаду будинку за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня, відповідач приїхав за вищевказаною адресою з метою огляду га оцінки об`єму робіт по утепленню будинку. За результатами попереднього огляду, відповідач повідомив, що позивач повинна сплатити йому грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн., однак договір підряду/побутового підряду письмово укладати відмовився. 11.10.2023 року позивач здійснила переказ грошових коштів у сумі 40 000,00 грн. двома платежами по 20 000,00 грн. На вимогу позивача відповідач написав розписку, в якій зазначив, що отримав від позивача аванс в сумі 40 000,00 грн. на утепленню вищевказаного будинку. Термін виконання до 10.11.2023 року (в розписці допущена помилка відповідачем, а саме неправильно вказана дата написання розписки та отримання коштів - зазначено «10.10.2023» замість «11.10.2023»). Після того, як позивач перерахувала грошові кошти на вищевказаний рахунок відповідач жодних дій по утепленню будинку не проводив, а перераховані кошти не повернув. На підставі викладеного, позивач просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2024 року вищевказану справу направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2024, вказану справу було розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевській Л.М. Ухвалою судді від 19 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем його проживання (двічі конверти із судовою повісткою, ухвалою про відкриття провадження та з матеріалами позовної заяви, повернулися без вручення із зазначеннями працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою») та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України, а також шляхом доставки смс-повідомлення, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч . 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку: «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 10 листопада 2023 року (як зазначив позивач в розписці допущена помилка відповідачем, а саме неправильно вказана дата написання розписки та отримання коштів - зазначено «10.10.2023» замість «11.10.2023») відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн. на утеплення будинку за адресою: [ADDRESS] , із терміном виконання до 10 листопада 2023 року, про що відповідачем було складено відповідну розписку /а.с.11/. Згідно платіжних інструкцій від 11.10.2023 року № Р24А1807448888D4381, № Р24А1807454324D1678, платником - [PERSON] перераховано грошові кошти на суму 20 050,00 гривень, 20 100,00 грн. на картку/рахунок отримувача - [PERSON] , рахунок отримувача [NUMBER] АТ КБ «Приват Банк», призначення платежу: переказ власник коштів.аванс матеріалів /а.с.12-13/. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12023116140000612 від 13.11.2023 року дізнавачем СД ВП №1 Обухівського РУН ГУНП в Київській області Погорілим Є.О. в порядку ст. 214 КПК України було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстр досудових розслідувань за № 12023116140000612 від 13.11.2023, за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КПК України /а.с.35/. Згідно протоколу допиту свідка [PERSON] від 21.12.2023 року вбачається, що «11.10.2023 року він передував за місцем проживання та здається близько 19 год. йому зателефонував [PERSON] з номеру мобільного телефону [NUMBER] та попросив його про допомогу, а саме надати йому його власний номер банківської карти, для того щоб замовник з яким на даний час працює [PERSON] , скинув грошові кошти на карту, оскільки в нього на даний час немає можливості надати свій банківський (картковий) рахунок та замовник не має готівки для передоплати, з метою проведення необхідних робіт. Також [PERSON] вказав, що в подальшому він перетелефонує та я маю перекинути кошти на карту яку він вкаже. Я в свою чергу не запитував деталей, згодився йому допомогти та в телефонному режимі продиктував свій номер карки банку АТ КБ «Приватбанк». Після чого, близько через 30-40 хв. на мій рахунок були зараховані грошові кошти двома платежами по 20 тисяч грн. кожний, в загальній сумі 40 тисяч грн. від невідомої жінки. В подальшому, йому знову зателефонував [PERSON] та запитав чи надійшли кошти, в свою чергу він підтвердив зарахування, після чого попросив його перерахувати їх на банківські картки, а саме дві чи три тисячі вже не пам`ятає, оскільки пройшло доволі багато часу та які саме суми перераховував також не пам`ятає, таким чином він розрахувався з ним перерахувавши кошти. По даному факту з [PERSON] більше не спілкувались... "/а.с.57-59/. Як вбачається з вищевикладеного отримувачем коштів у сумі 40 000,00 грн. був саме відповідач - [PERSON] . Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. З`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні докази, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що набуття відповідачем грошових коштів у сумі 40 000 гривень є безпідставно набутими коштами та підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. У зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи та обґрунтованість позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved