Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, 31.10.2022 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 31.10.2022 № 1130, виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П., набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер 623:410500:02:001:3407) на якій знаходиться будинок, з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційні номери об`єктів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 2090000561234, № 2146349261234). 14.09.2023 після пред`явлення позивачем документів [PERSON] про право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна, він, забравши свої особисті речі, покинув будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] замінив замок у вхідних дверях даного житлового будинку на власний. 26.09.2023 позивачем було виявлено, що житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , без будь-якої правової підстави, замінивши замок на вхідних дверях, незаконно заволодів та користується відповідач, який є братом [PERSON] ( [INFO] ), котра була попередньою власницею об`єктів нерухомого майна з №2090000561234, №2146349261234 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Внаслідок дій відповідача, позивач фізично не може потрапити до належного йому нерухомого майна, з метою володіння та користування ним. Ці обставини були зафіксовані 26.09.2023 уповноваженими працівниками сектору поліцейської діяльності м. Почаїв| Кременецького районного відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області. Крім того, 26.09.2023 за заявою відповідача Кременецьким районним судом Тернопільської області у справі № 601/2636/23 було винесено ухвалу, котрою було частково задоволено його заяву про забезпечення позову, до подачі позовної заяви. Згідно вказаної ухвали, в порядку забезпечення позову, було накладено арешт на належні позивачу на праві власності: житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер 6123410500:02:001:3407) на якій знаходиться будинок, з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам укладати угоди, правочини, договори, здійснювати відчуження вказаного нерухомого майна. Однак, в порушення приписів частини 4 статті 152 ЦПК України, протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, відповідач так і не подав до суду позовну заяву у справі №601/2636/23 (про скасування свідоцтва щодо набуття права власності, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання права власності на спадкове майно), де були вжиті вказані заходи забезпечення позову. Таким чином, все це у сукупності свідчить про те, що відповідач умисно порушує права позивача. Станом на момент складання даної позовної заяви, відповідач так і не усунув перешкоди у користуванні належними позивачу на праві власності об`єктами нерухомого майна з №2090000561234, №2146349261234 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та продовжує незаконно володіти вказаними об`єктами нерухомого майна. Враховуючи наведені вище обставини, посилаючись на норми матеріального права в сфері майнових та житлових прав, позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні будинком та земельною ділянкою та заборони йому чинити будь-які дії, направлені на перешкоджання у користуванні вказаним майном, витребувати його з незаконного володіння відповідача. На вказану позовну заяву від відповідача відзив не надходив. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Також заявив, що надасть докази про витрати на правову допомогу протягом п`яти днів. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позов не визнають. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб,інтересів держави. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що\~ 31.10.2022 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 31.10.2022, №1130, виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П., [PERSON] набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер 6123410500:02:001:3407) на якій знаходиться будинок з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційні номери об`єктів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №2090000561234, №2146349261234). Це підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав від 31.10.2022, № 313807407, №313809831. Ухвалою Кременецького районного суду від 26.09.2023, за заявою [PERSON] було забезпечено позов, шляхом накладення арешту\~на житловий будинок та земельну ділянку на якій знаходиться будинок, з приналежними до нього надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , із забороною будь-яким фізичним та юридичним особам укладати угоди, правочини, договори, здійснювати відчуження вказаного нерухомого майна. Згідно відповіді Кременецького РВП ГУ НП в Тернопільській області від 02.10.2023 було встановлено, що [PERSON] звернувся із заявою на неправомірні дії відповідача [PERSON] . Встановлено, що по [ADDRESS] знаходиться будинок, який належить позивачу. [PERSON] пояснив, що в належному йому будинку в даний час проживає брат попередньої власниці [PERSON] [PERSON] , з яким у нього виникли словесні суперечки відносно будинку, що розташований за вищевказаною адресою. 14.09.2023 [PERSON] ознайомившись з витягом із Державного реєстру речових прав від 31.10.2022, забрав свої особисті речі та залишив вище вказаний будинок, а позивач змінив замок у вхідних дверях. [PERSON] пояснив, що на його думку на підставі підроблених документів [PERSON] поміняв замки у вхідних дверях. [PERSON] має право проживати в цьому будинку оскільки він в ньому зареєстрований, а будинок належить його матері. Згідно відповіді від 14.09.2023 Почаївської міської ради, [PERSON] не значиться зареєстрованим за вказаною адресою. Згідно довідки Кременецького РВП ГУ НП в Тернопільській області від 02.10.2023 також зазначається, що 26.09.2023 в поліцію звернулася [PERSON] про те, що невідома особа через вікно проникла в будинок заявника без дозволу і там на даний час перебуває. Згідно рішення Кременецького районного суду від 16.05.2024, в позові \~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Кременецька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович Оксана Петрівна, Тернопільський відділ Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції,\~про визнання недійсним договору про розподіл спадкового майна, свідоцтва про право на спадщину, скасування запису про право власності на майно, визнання права власності на спадкове майно будинковолодіння по [ADDRESS] , витребування майна з чужого незаконного володіння, - відмовлено. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ч. 1\~ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статтей 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своє волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З системного аналізу вище вказаних норм законодавства вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач вважаючи спірне домоволодіння своїм майном, чинить перешкоди у користування ним та фактично проживав у ньому. При цьому, в судовому засіданні встановлено той факт, що відповідач змінив замки у спільному будинку та позивач не має доступу у будинок з огляду на обставини зазначені у позовній заяві та усних поясненнях даних в судовому засіданні. Отже, за наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у доступі до спільного майна. З огляду на встановлені вище обставини та наведені норми права, щодо захисту права власності, суд приходить до висновку, що оскільки будинок є власністю позивача, однак відповідач чинить перешкоди у користуванні таким майном, позов про усунення перешкод у користуванні власністю та витребування з незаконного володіння відповідача підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Щодо практики Європейського суду з прав людини поняття\~житло\~уп. 1\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~охоплює не лише житло фізичних осіб. Воно може поширюватися на офісні приміщення, які належать фізичним особам, а також офіси юридичних осіб, їх філій та інші приміщення. Слід звернути увагу на те, що поняття\~житло\~в сенсі ст. 8 Конвенці означає швидше\~домівка\~і тлумачиться доволі широко, зокрема ним охоплюються:\~місце, облаштоване особою як її дім, навіть якщо його заснування не відповідало чинному законодавству (наприклад, традиційне циганське шатро, див рішення у справі\~Баклі проти Сполученого Королівства(Case of Backley v. the United Kingdom) від 25 вересня 1996 рроку; місце, куди особа має намір повернутися чи де було її постійне помешкання (рішення у справі\~Гіллоу проти Сполученого Королівства\~(Case of Gillow v. the United Kingdom) від 24 листопада 1986 року; житло, яке має статус\~службового\~(справа\~Новоселецький проти України; (Case of Novoseleskiy vUkraine) від 22 лютого 2005 року. Вирішуючи вимоги позивача в частині заборони відповідачу чинити будь-які дії, направлені на перешкоджання у відкриванні вхідних дверей, доступі до приміщення будинку та користуванні будинком, суд приймає до уваги правовий висновок Верховного суду викладений у постанові від 8 квітня 2020 року у справі №215/6231/14-ц. Так, частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності. Отже, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою. Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З урахуванням наведеного позов слід задовольнити та відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останньою судові витрати у вигляді сплати судового збору. Доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~матеріали справи не містять. На підставі вище викладеного\~ ст.ст. 316, 317, 319, 323, 328, 379, 383, 386, 391 ЦК України,\~ст.150\~ЖК України,\~ст. ст. \~2, \~4,\~ 5, \~7,\~ 12, \~76 -89, \~110, \~258,\~259,\~ 263,\~264,\~265,\~268,\~273,\~280-284,\~352,\~354,\~355 ЦПК України, -

Outcome: approved