Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

25.06.2024 [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить: у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м.. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 11 серпня 2008 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, який розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 січня 2019 року (справа № 442/8814/18). За час перебування в шлюбних відносинах, у подружжя ( [PERSON] та [PERSON] ) [INFO] народилася дочка [PERSON] . За час шлюбу ними ( [PERSON] та [PERSON] ) придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 39.9кв.м, житловою площею 25,7 кв.м, за ціною 149600,00 (сто сорок дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп.), що підтверджується Договором купівлі-продажу житлової квартири від 28 серпня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори Москалик Л.П., реєстровий номер 1127. Право власності на квартиру зареєстровано КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ га ЕО» за реєстраційним номером 20726094. Не зважаючи на те, що квартира була придбана за їхні спільні кошти в період шлюбу та ведення спільного господарства, титульним власником даної квартири вказано відповідачку. З часу придбання, квартира була єдиним житлом для їх сім`ї, де зареєстровано її постійне місце проживання. Нещодавно відповідачка повідомила йому про намір продати квартиру, у зв`язку з чим вимагає знятися з реєстрації місця проживання у даній квартирі. Коли він повідомив колишню дружину, що квартира є їхньою спільною власністю і без його згоди вона її не продасть, [PERSON] заперечила з тих підстав, що власником квартира вказана лише вона. Отже його право спільної сумісної власності на вказану квартиру відповідачка не визнає, має намір відчужити її без його згоди, заперечує проти добровільного поділу, а тому він змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою від 01.07.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 03.09.2024, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 15.08.2024 через канцелярію суду, [PERSON] подала зустрічну позовну заяву. В позовній заяві посилається на те, що з 11 серпня 2008 року по 17 січня 2019 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування в шлюбних відносинах, у них [INFO] народилася дочка - [PERSON] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 442/8814/18 від 17 січня 2019 року, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/8037/19 від 13 грудня 2019 року, ухвалено стягувати аліменти з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частина із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2019 року і до досягнення дочкою повноліття. Станом на 15.07.2024 року розмір заборгованості з сплати аліментів становить - 77148,74 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ВП №62320124. За час шлюбу ними було придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м. за ціною 149 600 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 серпня 2012 року. Вказує на те, що при поділі спірної квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Слід відступити від рівності часток, у зв`язку з тим, що з нею проживає неповнолітня дитини, яка перебуває на її утриманні, а у відповідача на даний час наявна значна сума заборгованості у сумі 77148,74 грн. 03.09.2024 розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження\~ без повідомлення (виклику) відкладено на 17.09.2024. 17.09.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03 жовтня 2024 року. 03.10.2024 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, об`єднано в одне провадження з первинним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на\~ 05 листопада 2024 року. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просить суд їх задоволити.\~Заявлений зустрічний позов не визнає, вважає такий необґрунтованим та безпідставно поданим, оскільки не ґрунтується на жодних правових підставах. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Щодо зустрічного позову то просить такий задоволити оскільки такий підставно поданий та ґрунтується на вимогах закону. Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 3. ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 11 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 січня 2019 року (справа № 442/8814/18). За час перебування в шлюбних відносинах, у подружжя ( [PERSON] та [PERSON] ) [INFO] народилася дочка [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 28.08.2012, посвідченого державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори Москалик Л.П., - [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказану квартиру також підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положенням частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У зустрічному позові, відповідач не заперечує факту придбання квартири [ADDRESS] в період спільного подружнього життя з позивачем, для спільного проживання сім`ї. З приводу застосування ст..60 СК України Верховний Суд України зробив наступні висновки. У справах №6-612цс15, №6-2641цс15 вказав, що для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. У справах №6-2333цс15, №6-2641цс15 наголошено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Отже, при вирішенні спорів про належність майна на праві спільної сумісної власності подружжю, суду в першу чергу належить встановити час набуття такого майна. При встановлені факту набуття майна у період шлюбу, на таке майно поширюється презумпція спільності майна подружжя. Факт набуття майна у період шлюбу доводить той із подружжя, який на нього посилається в обґрунтування свої вимог про поділ такого майна. Спростовує презумпцію спільності майна подружжя той із подружжя, який заперечує, що майно набуте у період шлюбу є спільним сумісним майном. Позивач за зустрічним позовом, вказує, що станом на 15.07.2024 розмір заборгованості з сплати аліментів становить - 77148,74 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ВП №62320124, а тому просить при поділі спірної квартири, відступити від рівності часток, та визнати за нею 2/3 частини квартири [ADDRESS] . На підставі дослідження матеріалів справи та доводів сторін, суд приходить до висновку, що майно подружжя підлягає поділу, однак, враховуючи доводи позивача за зустрічним позовом та недоведеність позовних вимог позивача за первісним позовом, наявні обставини для відступлення від засади рівності часток подружжя при поділі спільної квартири, так як потреба відповідача за первісним позовом у більшій частці на квартиру є доведеною. Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, а сторонами підтверджено, що квартира [ADDRESS] придбана в період шлюбу, за спільні кошти, а тому є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , та підлягає поділу. На підставі дослідження матеріалів справи та доводів сторін, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім що первинний позов підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі визначивши переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності прийшов до переконання, що частки сторін у спірній квартирі є рівними. Щодо зустрічного позову слід зазначити, що із доводів позивача за зустрічним позовом, не встановлено підстав для відступлення від часток рівності при поділі спірної квартири, відповідно суд не вбачає підстав для його задоволення в повному обсязі, водночас вбачаються підстави для часткового задоволення.

Outcome: dismissed