Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

До Володимирецького\~районного суду\~Рівненської області\~звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , як законного представника в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина, що складається з майна та майнових прав і зокрема із земельної ділянки, загальною площею 1,83 га для ведення особистого селянського господарства на території Вараської міської ради (раніше Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області). На випадок смерті батько зробив два заповіти, а саме, перший заповіт на все майно на користь дочки [PERSON] , другий на земельну ділянку (пай) на користь позивача. Перший заповіт спадкодавця, складений на все майно на користь дочки [PERSON] , в селі Собіщиці Володимирецького району Рівненської області - 18 серпня 2006 року о 9 год. 15 хв. в приміщенні Собіщицької сільської ради, посвідчений секретарем виконкому Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №92. Другий заповіт [PERSON] на користь позивача, на земельну ділянку, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №601604 від 12 квітня 2006 року, складений в селі Собіщиці Володимирецького району Рівненської області 18 серпня 2006 року о 9 год. 30 хв. в приміщенні Собіщицької сільської ради, посвідчений секретарем виконкому Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №93, тобто складений пізніше. Згідно другого заповіту, яким спадкодавець заповідав позивачу земельну ділянку, [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого. У визначений законом шестимісячний строк [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про наявність другого заповіту. Коли ж позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , то нотаріус відмовила у відкритті спадкової справи, у зв`язку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить визначити\~йому додатковий\~строк для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини після\~смерті,\~ [INFO] [PERSON] . Вказаний позов надійшов до суду 20 вересня 2024 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Належним чином\~повідомлений відповідач\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~надав заяву\~про розгляд\~справи у\~ його\~відсутності,\~позовні вимоги\~визнає. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , де в графі батько записаний - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з майна та майнових прав і зокрема із земельної ділянки, загальною площею 1,83 га для ведення особистого селянського господарства на території Вараської міської ради (раніше Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області), що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №601604. Згідно заповіту, складеного в селі Собіщиці Володимирецького району Рівненської області, 18 серпня 2006 року, о 9 год. 15 хв., в приміщенні Собіщицької сільської ради, посвідченого секретарем виконкому Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області Ткач Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №92, [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося [PERSON] . Відповідно до другого заповіту, складеного в селі Собіщиці Володимирецького району Рівненської області, 18 серпня 2006 року, о 9 год. 30 хв., в приміщенні Собіщицької сільської ради, посвідченого секретарем виконкому Собіщицької сільської ради Володимирецького району Рівненської області Ткач Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №93, [PERSON] заповів Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №601604 від 12 квітня 2006 року - [PERSON] . Згідно довідки №1271 від 10.09.2024, виданої старостою села Собіщиці Вараською міської ради Рівненської області, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у [ADDRESS] , були зареєстровані наступні особи, а саме: дочка - [PERSON] , [INFO] ; зять - [PERSON] , [INFO] ; внука - [PERSON] , [INFO] ; внук - [PERSON] , [INFO] ; внук - [PERSON] , [INFO] ; внук - [PERSON] , [INFO] ; внука - [PERSON] , [INFO] ; внука - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39153811 від 12.12.2014, довідки №1078/01/16 від 05.09.2024, виданої завідувачем Володимирецької державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у Володимирецькій державній нотаріальній конторі Рівненської області, згідно даних зі Спадкового реєстру, заведено спадкову справу №274/2014. Коло спадкоємців складається з: [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерті, серії [NUMBER] . Згідно довідки №1114/01-16 від 17.09.2024, виданої завідувачем Володимирецької державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно даних зі Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено. Причиною пропуску прийняття спадщини позивач зазначає необізнаність про існування другого заповіту. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1254 Цивільного кодексу України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України і у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про наявність заповіту може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. За вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А в порядку ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на вище вказане, суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , як законного представника в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved