Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє адвокат - Лугинець Віктор Павлович, звернулася до суду із позовною заявою і просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , мотивуючи тим, що рішенням Овруцького районного суду від 16.02.2012 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За час перебування у шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з нею та вітчимом - [PERSON] , та повністю перебуває на їхньому матеріальному утриманні. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини в разі потреби, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову частину виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти і взагалі не бачив дитину більше 12-ти років. Станом на 22.04.2024 у відповідача існувала заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки в сумі 42 503 грн. 58 коп.. Дана заборгованість була швидко погашена, тільки після того як у червні місяці до нього звернулася служба у справах дітей Овруцької міської ради. Даний факт свідчить про те, що відповідач у добровільній формі не бажав сплачувати аліменти, хоча мав таку можливість, тобто злісно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Вищевказані доводи свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у позові. При цьому, позивач пояснила, що дитині було біля трьох років, як вони розлучилися. Фактично ж вони розійшлися відразу після народження дитини. Вона поїхала в пологовий будинок, а відповідач - до своїх батьків. Відповідач дитиною ніколи не цікавився, не знав, що вона їсть, і що п`є. Він не знає коли в неї день народження, ніколи її не вітав. З травня місяця 2024 року у нього знову наявна заборгованість по аліментах. Поліна розповідала колись з біллю, що батько був у школі, але не зайшов до неї. В 1-ому класі вона хотіла з ним спілкуватися, зателефонувала до нього, а він сказав, щоб йому не дзвонила, бо в неї є інший батько. В 4 класі він приходив одного разу, але вона стала плакати і не вийшла, про що розповідала вчитель. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначивши, що він дійсно не проявляв ініціативи, щоб спілкуватися з донькою, і не міг спілкуватися, бо доглядав матір. Якось привозив пакунки доньці, але вона не вийшла. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Овруцької міської ради в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідка, думку дитини та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та с 180 СК України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її. Згідно із ч.ч.2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав закріплені в ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, що передбачені ст.166 СК України. Частинами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у справі № 753/2025/19 (постанова від 6 травня 2020 року). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.2023 (а. с. 9). Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16.02.2012 у справі №2-1580/11 було розірвано шлюб, зареєстрований 30 серпня 2008 року виконкомом Піщаницької сільської ради Овруцького району Житомирської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №4, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) ), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, з 30.11.2011 і до 30.05.2027, тобто до досягнення [PERSON] повноліття (а. с. 11). Копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2015 підтверджує зміну прізвища [PERSON] , тобто позивача, з « [PERSON] » на « [PERSON] », в зв`язку з укладенням шлюбу (а. с. 10). Копія довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виконавчого комітету Овруцької міської ради №11-398 від 04.07.2024 свідчить, що до складу сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] входять: уповноважений власник - [PERSON] , [INFO] , чоловік - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] за виконавчим листом №2-1580/11, виданим 16.02.2012 Овруцьким районним судом Житомирської області, наданого Овруцьким відділом державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що аліменти по вказаному виконавчому листу відповідач не сплачував, внаслідок чого станом на 22.04.2024 утворилась заборгованість в сумі 42 503 грн. 58 коп. (а. с. 14). Копія довідки Покалівського ліцею Овруцької міської ради №103 від 03.05.2024 свідчить, що за період навчання в закладі освіти учениці 9-го класу [PERSON] , [INFO] , її батько - [PERSON] не приймав ніякої участі у вихованні своєї дочки, не цікавився її успіхами у навчанні, не відвідував батьківські збори, не підтримує зв`язку з класним керівником (а. с. 12). Факт невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно дитини підтвердив в судовому засіданні і свідок [PERSON] , чоловік позивача, який показав, що вже майже 10 років вони з [PERSON] одружені. Проживають в с. Поліське. Він ніколи не бачив відповідача. Донька йому сама телефонувала, коли була в початкових класах, хотіла з ним спілкуватися, але він відмовився, так і сказав, що не хоче спілкуватися. За змістом ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Судом в судовому засіданні було з`ясовано думку дитини - [PERSON] , [INFO] , яка повідомила, що в неї є батько - [PERSON] , а іншого не має. Із відповідачем - біологічним батьком, вона не спілкується і вже не бажає спілкуватися. Виконавчий комітет Овруцької міської ради надав висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] №02-09/1369 від 27.06.2024, в якому зазначили, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Овруцької міської ради, яке відбулося 12.06.2024 було розглянуто питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки - [PERSON] , [INFO] , та було прийнято рішення №1516 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Вказане рішення обгрунтовується тим, що під час обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] надав заяву про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] .. Жодних перешкод у побаченні з дитиною батьку ніхто не чинив і не чинить. Тому, зважаючи на ухилення батька від виконання батьківських обов`язків та, захищаючи права та інтереси неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки. За положенням ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Оцінюючи обставини справи та досліджені докази у ній, суд, надаючи правову оцінку висновку органу опіки та піклування, вважає, що цей висновок є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини. Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оцінюючи надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що [PERSON] самоухилився від виховання своєї неповнолітньої дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, своєю дитиною не цікавиться, добровільно відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому розрив з ним сімейних відносин відповідає інтересам дитини і відповідно до ст. 164 СК України [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави, який відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved