Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21 жовтня 2008 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 307. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21 жовтня 2008 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 307. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та бажання підтримувати шлюб. Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 26 травня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника [PERSON] - адвокатки Дівіної А. А. про непідсудність справи Шевченківському районному суду м. Києва, та передачу справи за підсудністю. Протокольною ухвалою суду від 22 серпня 2024 року клопотання представника [PERSON] - адвокатки Дівіної А. А. про непідсудність справи Шевченківському районному суду м. Києва, та передачу справи за підсудністю було залишено без задоволення, оскільки на момент відкриття провадження відповідачка була зареєстрована за адресою, що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою суду від 22 серпня 2024 року заяву представника [PERSON] - адвоката Стойчева Р.В. про залишення частини позовних вимог про поділ майна подружжя без розгляду було задоволено. Залишено без розгляду позовні вимоги про поділ майна, а саме щодо: - визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на частину машиномісця № [NUMBER] в підземному паркінгу (підвал 2-й рівень) за адресою [ADDRESS] , загальною площею 26.6 кв.м; - визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 99.6 кв.м; - визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на частину квартира [ADDRESS] , загальною площею 98.3 кв.м.; - визнати за [PERSON] (РНОКІП: [NUMBER] ) право власності на 50% акцій компанії HEATING SYSTEMS OU (LAANEMERE TEE 39-38, 13914 TALLINN, EESTI REG № 12956749). 01 жовтня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника [PERSON] - адвокатки Дівіної А. А. про призначення подружжю строку для примирення. 02 жовтня 2024 року на адресу суду надійшли заперечення представника відповідача. Частиною 7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. В даному випадку, оскільки сторона позивача категорично заперечує щодо надання строку на примирення та наполягає на розірванні шлюбу між сторонами, суд не вбачає правових підстав для надання строку на примирення, а тому протокольною ухвалою суду від 07 листопада 2024 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Позивач зі своїм представником у судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили суд розірвати шлюб між сторонами. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 21 жовтня 2008 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 307 - було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] дружини - [PERSON] Сторони мають спільних дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спір щодо утримання дітей між сторонами відсутній. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом було вжито заходів щодо примирення сторін, однак вказане не було ефективним, сторона позивача не виявила бажання на примирення. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved