Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

У вересні 2024 року заявник [PERSON] , від імені якої діє адвокат Падецький Олександр Анатолійович, звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд», заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, із заявою в порядку окремого провадження, у якій просила суд встановити факт смерті свого чоловіка - [PERSON] , у січні 2024 року на території Донецької області у м. Горлівка. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що чоловік заявника [PERSON] перебував у розпорядженні командира військової частини [NUMBER] [INFO] . 18 травня 2022 року був захоплений у полон на території м. Маріуполь. Натомість, у квітні 2024 року [PERSON] дізналась від [PERSON] , який перебував у полоні з чоловіком заявника, про смерть [PERSON] у м. Горлівка у зв`язку з зупинкою серця внаслідок катувань. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, отримання допомоги після загибелі чоловіка та належного оформлення спадкових прав. Отримати свідоцтво про смерть у позасудовому порядку неможливо, а тому, [PERSON] звернулась до суду з даною заявою у порядку п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. У судовому засіданні заявник та її представник вимоги даної заяви підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, представник заінтересованої особи Міністерства оборони України про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Протокольними ухвалами суду від 07.10.2024 року постановлено викликати і допитати в якості свідка [PERSON] , а також відмолено у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про заміну заінтересованої особи. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, встановив наступні обставини справи. Заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2021 року. Як вбачається із посвідчення [NUMBER] від 27 травня 2015 року, [PERSON] являється ветераном війни - учасником бойових дій. У відповідності до сповіщення про потрапляння у полон від 06.03.2024 року №40/57/10/1-2378, чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який перебував у розпорядженні командира військової частини [NUMBER] [INFO] , у період дії воєнного стану, під час забезпечення відсічі збройної агресії російської федерації, був захоплений у полон на території м. Маріуполь 18 травня 2022 року. У наданому витязі з ЄДРДР за №12022162160000390 від 05.10.2022 року за п. 5 п. 2 ст. 115 КК України інформація про [PERSON] відсутня. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано заяву [PERSON] , підпис якого засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федоренко В.В. та зареєстровано в реєстрі за №4450. Як вбачається із змісту даної заяви, [PERSON] , [INFO] з 2020 року проходив службу у [INFO] у складі Збройних сил України. [PERSON] , [INFO] , знає з 2023 року, вперше познайомились у полоні у м. Горлівка, Донецької області. Під час збройної агресії рф проти України [PERSON] перебував у полоні з 15.03.2022 року до 31 січня 2024 року. Про загибель [PERSON] дізнався в січні 2024 року у м. Горлівка ВК-27, 8 барак, його катували і у нього зупинилось серце, прийшов фельдшер та констатував факт смерті. Про загибель [PERSON] - [PERSON] повідомив дружину у квітні 2024 року, номер телефону якої дізнався через знайомих. Крім того, [PERSON] було допитано у судовому засіданні в якості свідка, де він додатково зазначив, що смерть [PERSON] сталась у середині січня 2024 року у м. Горлівка у полоні. Свідок бачив, як тіло [PERSON] виносили з бараку. Оформити у позасудовому порядку державну реєстрацію смерті [PERSON] заявник [PERSON] можливості не має, про що отримала лист від 01.08.2024року №1810/33.1-87. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частинами 3-4 ст. 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Статтею 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України №545 від 08 серпня 2006 року(далі - Інструкція). Відповідно до положень вказаної Інструкції, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305 - 309 ЦПК України). Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Факт смерті особи у певний час за відмови органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням до цих органів або відсутністю документів, які стверджують подію смерті. При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року у справі № 478/1072/21, провадження № 61-1370св22. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісно відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Так, [PERSON] фактично просить суд встановити факт смерті її чоловіка [PERSON] (військовослужбовця) у певний час - у січні 2024 року у полоні у м. Горлівка Донецької області При цьому, про вказану обставину стверджує свідок [PERSON] , який був звільнений з полону 31 січня 2024 року. Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявниця [PERSON] посилається на п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Натомість, такі твердження ґрунтуються лише на показах Свідка [PERSON] , який не вказав точний день смерті [PERSON] . Крім того, заявник надала суду копію сповіщенням про потрапляння у полон від 06.03.2024 року №40/57/10/1-2378, за яким чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] рахується таким, який потрапив у полон 18 травня 2022 року. Вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] у січні 2024 року, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. З огляду на це підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON] (військовослужбовця) у певний час за п. 8 ч. 1 ст. 15 ЦПК України немає. Разом з тим, з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть [PERSON] , заявник не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed