Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Журавель В. І. звернувся до суду із указаним позовом до [PERSON] , в якому просив суд: поділити в натурі квартиру [ADDRESS] : виділити позивачу у власність частину зазначеної квартири відповідно до варіанту поділу (таблиця 2) висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 34-13/СЕСО від 16 лютого 2024 року, а саме: приміщення квартири [ADDRESS]: частину коридору № 1 площею 28,3 кв.м., пральню № 2 площею 6,2 кв.м., кухню № 3 площею 29,8 кв.м., житлову кімнату № 4 площею 37,7 кв.м., гардеробну № 5 площею 4,6 кв.м., житлову кімнату № 6 площею 18,0 кв.м., житлову кімнату № 7 площею 17,5 кв.м., ванну № 8 площею 5,2 кв.м., частку балконів площею 1,4 кв.м.; виділити відповідачці у власність 1/2 частину зазначеної квартири відповідно до варіанту поділу (таблиця 2) висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 24-14/СЕСО від 16 лютого 2024 року, а саме: приміщення квартири [ADDRESS] : частину коридору № 1 площею 20,9 кв.м., вбиральню № 9 площею 4,0 кв.м., житлову кімнату № 10 площею 19,0 кв.м., кладову № 11 площею 0,9 кв.м., житлову кімнату № 12 площею 18,6 кв.м., коридор № 13 площею 5,4 кв.м., житлову кімнату № 14 площею 39,1 кв.м., гардеробну № 15 площею 4,9 кв.м., гардеробну № 16 площею 19,6 кв.м., ванну № 17 площею 14,9 кв.м., частку балконів площею 1,4 кв.м. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] отримав свідоцтво про право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 297,40 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу від 03 травня 2010 року [PERSON] продав, а [PERSON] ( [PERSON] ) придбала частину квартири [ADDRESS] . Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 по 2018 рік. Після розірвання шлюбу через непорозуміння і складі стосунки [PERSON] , будучи власником частки спірної квартири, змушений був орендувати інше житло для власного проживання. Зазначає, що квартира [ADDRESS] складається з двох окремих квартир [ADDRESS] , які у 2008 році були об`єднані в одну. Кожна із квартир є окремими ізольованими трикімнатними квартирами з окремим ізольованим інженерним підведенням до квартир і розведенням по квартирах сантехнічного, опалювального, електричного та іншого обладнання. Згідно з висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи поділ об`єкта нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , не порушуючи при цьому право кожного із співвласників на його частку, та з виділенням кожному співвласнику по частки окремого ізольованого, індивідуально визначеного об`єкта нерухомого майна з окремим виходом та системами життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення, каналізація, електрозабезпечення тощо), вбачається технічно можливим, при умові проведення повного демонтажу інженерних систем водопостачання, опалення, електропостачання та подальшого їх (систем опалення, водопостачання, електропостачання тощо) та монтування їх у кожній квартирі роздільно. Для відокремлення частин квартири [ADDRESS] (по ) необхідно провести демонтажні та будівельно-монтажні роботи: демонтувати існуючий дверний отвір; влаштувати дверний отвір у квартиру [ADDRESS] ; влаштувати дверний отвір у квартиру [ADDRESS] ; встановити перегородку між квартирами у приміщенні [ADDRESS] , обладнати кухню для квартири [ADDRESS] . Зазначені роботи не потребують втручання у загальнобудинкові конструкції. Позивач вважає, що наведені обставини і докази є достатніми для того, щоб провести конструктивні зміни з метою облаштування двох окремих ізольованих квартир [ADDRESS] , як то було до їх об`єднання та провести поділ зазначеного майна в натурі відповідно до ідеальних часток кожного із співвласників. Виходячи з порядку користування квартирою, який існує і склався між сторонами, в порядку поділу майна вважає за можливе у власність позивача виділити приміщення квартири [ADDRESS] . При цьому вважає, що право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підлягає припиненню. Ухвалою судді від 22 квітня 2024 року відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином, процесуальним правом на подання відзиву не скористалась. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно пункту 1.1.2 та 2.2 Інвестиційного договору № 114-12-3в будівництва житлового будинку від 01 грудня 2005 року, укладеного між Фірмою «Т.М.М.» та [PERSON] , його предметом є інвестування в будівництво трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] загальною площею 150 кв.м. на 14 поверсі секція Б. Згідно Додатку № 2 до даного Інвестиційного Договору, який містить перелік будівельних робіт, виконаних у квартирах житлово-офісного комплексу по [ADDRESS] . Роботи по інженерному устаткуванню, вказано, що сантехнічне, електричне розведення, устаткування засобів опалення виконується у житлових кімнатах, в двох санвузлах та кухні. Згідно пункту 1.1.2 та 2.2 Інвестиційного договору [ADDRESS]-12-3в будівництва жилого будинку від 01 грудня 2005 року, укладеного між Фірмою «Т.М.М.» і [PERSON] , його предметом є інвестування в будівництво трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , загальною площею 151,68 кв.м. на 14 поверсі секції Б. Згідно Додатку № 2 до даного Інвестиційного Договору, який містить перелік будівельних робіт, виконаних у квартирах житлово-офісного комплексу на [ADDRESS] . Роботи по інженерному устаткуванню, вказано, що сантехнічне, електричне розведення, устаткування засобів опалення виконується у житлових кімнатах, в двох санвузлах та кухні. Отже, суд приходить до висновку, що кожна із квартир [ADDRESS] є ідентичними окремими ізольованими трикімнатними квартирами з окремим ізольованим інженерним підведенням до квартир і розведенням по квартирах сантехнічного, опалювального, електричного та іншого обладнання. Установлено, що 20 червня 2008 року між Фірмою «Т.М.М.», [PERSON] і [PERSON] укладено Договір зміни сторони і передачі прав та обов`язків за Інвестиційним договором № 114-12-3в від 01 грудня 2005 року, за умовами якого [PERSON] набув прав і обов`язків нового інвестора. У цей же день 20 червня 2008 року між Фірмою «Т.М.М.», [PERSON] і [PERSON] укладено Договір заміни сторони і передачі прав та обов`язків за Інвестиційним договором [ADDRESS]-12-3в від 01 грудня 2005 року, за умовами якого [PERSON] також набув прав і обов`язків нового інвестора. 25 липня 2008 року між Фірмою «Т.М.М.», [PERSON] і [PERSON] укладено Угоду про об`єднання квартир у будинку [ADDRESS] , які є предметом інвестиційних договорів № 114-12-3в від 01 грудня 2005 року та [ADDRESS]-12-3в від 01 грудня 2005 року. За умовами даної Угоди її сторони дійшли згоди об`єднати проінвестовані квартири [ADDRESS] в одне приміщення № 114-115 загальною площею 296,97 кв.м. згідно затвердженому проекту. Згідно Акта приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири) від 19 грудня 2008 року Фірма «Т.М.М.» передала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Квартира після фактичних обмірів БТІ складається з 6 кімнат жилою площею 149,9 кв.м., загальною площею 297,4 кв.м. Згідно технічного паспорта квартира складається з наступних приміщень: 1) коридор 49, кв.м.; 2) пральня площею 6,2 кв.м.; 3) кухня площею 29,8 кв.м.; 4) житлова кімната площею 37,7 кв.м.; 5) гардеробна площею 4,6 кв.м.; 6) житлова кімната площею 18,0 кв.м.; [PERSON] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 21 квітня 2009 року № 616-С/КІ отримав Свідоцтво про право приватної власності САС № 435693 на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 297,40 кв.м. Згідно з договором купівлі-продажу від 03 травня 2010 року [PERSON] продав, а [PERSON] ( [PERSON] ) придбала частину квартири [ADDRESS] . У пункті 2 вказаного Договору купівлі-продажу зазначено, що частина відчуженої квартири складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 148,7 кв.м., житловою площею 74,95 кв.м. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 365657890 від 13 лютого 2024 року власниками вищезазначеної квартири є [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, розмір частки кожного становить по . Згідно з висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи поділ об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , встановлено, що вказана квартира є результатом перепланування (злиття) двох квартир, тобто при проектуванні та будівництві були передбачені дві квартири та два виходи/входи. Відповідно до вказаного висновку судового експерта було встановлено, що за результатами проведеного дослідження технічно можливо поділити в натурі квартиру [ADDRESS] , загальною площею 297,4 кв.м. між співвласниками відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності за їх фактичним користуванням в окремі об`єкти (одиницю) нерухомого майна, а саме: [PERSON] виділити у власність частину зазначеної квартири відповідно до варіанту поділу (таблиця 2) висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 34-13/СЕСО від 16 лютого 2024 року, а саме: приміщення квартири [ADDRESS] площею 28,3 кв.м., пральню № 2 площею 6,2 кв.м., кухню № 3 площею 29,8 кв.м., житлову кімнату № 4 площею 37,7 кв.м., гардеробну № 5 площею 4,6 кв.м., житлову кімнату № 6 площею 18,0 кв.м., житлову кімнату № 7 площею 17,5 кв.м., ванну № 8 площею 5,2 кв.м., частку балконів площею 1,4 кв.м. [PERSON] виділити у власність 1/2 частину зазначеної квартири відповідно до варіанту поділу (таблиця 2) висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 24-14/СЕСО від 16 лютого 2024 року, а саме приміщення квартири [ADDRESS] : частину коридору № 1 площею 20,9 кв.м., вбиральню № 9 площею 4,0 кв.м., житлову кімнату № 10 площею 19,0 кв.м., кладову № 11 площею 0,9 кв.м., житлову кімнату № 12 площею 18,6 кв.м., коридор № 13 площею 5,4 кв.м., житлову кімнату № 14 площею 39,1 кв.м., гардеробну № 15 площею 4,9 кв.м., гардеробну № 16 площею 19,6 кв.м., ванну № 17 площею 14,9 кв.м., частку балконів площею 1,4 кв.м. Судовим експертом встановлено, що не порушуючи, при цьому, право кожного із співвласників на його частку, та з виділенням кожному співвласнику по частці окремого ізольованого, індивідуально визначеного об`єкта нерухомого майна з окремим виходом та системами життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення, каналізація, електрозабезпечення тощо), вбачається технічно можливим, при умові проведення повного демонтажу інженерних систем водопостачання, опалення, електропостачання та подальшого їх (систем опалення, водопостачання, електропостачання тощо) та монтування їх у кожній квартирі роздільно. Для відокремлення частин квартири [ADDRESS] (по частині) необхідно провести демонтажні та будівельно-монтажні роботи: демонтувати існуючий дверний отвір, влаштувати дверний отвір у квартиру [ADDRESS] , встановити перегородку між квартирами у приміщенні № 1 - коридор, у приміщенні 19, обладнати кухню для квартири [ADDRESS] . Зазначені демонтажні та будівельно-монтажні роботи не потребують втручання у загальнобудинкові конструкції. Перевіряючи обгрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина перша, друга статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами частин першої-другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Відповідно до статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку в спільному майні. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина перша статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише з його згодою. Відповідно до частини другої та третьої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення (частина перша статті 183 ЦК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної часткової власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Згідно роз`яснень, наданих у пункті 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 04 жовтня 1991 року № 7 з наступними змінами, при вирішенні справ про виділ в намір часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту статті 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на висновок судового експерта [PERSON] № 24-13/СЕСО від 16 лютого 2024 року, відповідно до якого для здійснення запропонованого варіанту розподілу квартири необхідно проведення повного демонтажу інженерних систем водопостачання, опалення, електропостачання та подальшого їх (систем опалення, водопостачання, електропостачання тощо) та монтування їх у кожній квартирі роздільно. Судовим експертом запропоновано варіант поділу вищевказаної квартири відповідно до ідеальних часток співвласників: Крім того, стороною відповідача в ході розгляду справи не було запропоновано інших варіантів поділу майна, яке належить сторонам на праві спільної часткової власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що обгрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, стороною позивача доведена можливість виділу в натурі майна, яке належить сторонам на праві спільної часткової власності, та припинення права спільної часткової власності, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 15 140 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 20 000,00 грн.

Outcome: approved