Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

20.12.2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнив та якими просить визначити, що частка [PERSON] , померлого [INFO] , частка [PERSON] , померлої [INFO] , частка [PERSON] , померлого [INFO] та частка [PERSON] , померлого [INFO] у праві спільної сумісної власності на 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по частці кожному, та визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на 33/240 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що письмовою відповіддю № 159/02-14 від 26 квітня 2023 року приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що нерухоме майно належало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992 та частки у праві спільної сумісної власності не були визначені за життя спадкодавців. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, встановлено, що частки у праві спільної сумісної власності на 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по частки кожному. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 16.02.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з частини від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75772860 від 09 лютого 2024 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00034652780 від 19.01.2022 року; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 серпня 1949 року Кислицьким сільським ЗАГС Суворовського району Ізмаїльської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вступили в управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою квартири [ADDRESS] , тобто вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить частина від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належна спадкодавцю на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992, а також 1/8 частина від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яку вона прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , однак не оформила. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72262456 від 26 квітня 2023 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 серпня 1949 року Кислицьким сільським ЗАГС Суворовського району Ізмаїльської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] вступив в управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою квартири [ADDRESS] , тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.02.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить частина від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належна спадкодавцю на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992, 1/8 частина від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яку він прийняв після смерті батька [PERSON] , однак не оформив та 3/8 частин від 11/60 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яку він прийняв після смерті матері [PERSON] , однак не оформив. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 13 січня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. та зареєстрованого в реєстрі під № 23, [PERSON] , повністю все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75772901 від 09 лютого 2024 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С., заповіт [PERSON] від 13.01.2022 року, зареєстрований за № 23 не змінювався та не скасовувався. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С., тобто відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю № 159/02-14 від 26 квітня 2023 року приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що нерухоме майно належало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на житло виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.11.1992 та частки у праві спільної сумісної власності не були визначені за життя спадкодавців. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved