Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 листопада 2020 року вона з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалося, виникають постійні сварки та непорозуміння. З травня 2024 року шлюбні відносини між ними припинено, сім`ї не існує. Шлюб вони розривають вперше, примирення неможливо. Спору щодо місця проживання дитини, майнового спору щодо поділу майна у позивачки та відповідача немає. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. Позивач на розгляд справи не з`явилася, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач на розгляд справи не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У наданій заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 14 листопада 2020 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого 14 листопада 2020 року, актовий запис № 189. У сторін є спільний син: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на сім`ю та сімейні цінності, з втратою позивачем почуття любові, що суперечить інтересам позивача, та має істотне значення. Сім`я розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя, проживання дитини у сторін немає. На підставі ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved