Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною\~заявою до\~ [PERSON] третя особа [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем [PERSON] позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1991 року по 21 березня 2018 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 21 березня 2018 року. Справа 612/687/17 2/612/21/18. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Академії Державної пенітенціарної служби м. Чернігів за спеціальністю «Правоохоронна діяльність». Під час навчання почав хворіти і виникла потреба додаткових коштів для лікування. Їхній син навчається на денній формі та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе забезпечити , тому всі його витрати на навчання і лікування взяла на себе позивач. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги надає недостатньо, не зважаючи на те, що згідно з діючим законодавством зобов`язаний це робити. Позивач не в змозі самостійно утримувати їхнього сина, у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, а також на проживання, одяг, лікування та інші потреби, що й зумовило необхідність звернення до суду. Чоловік працює Начальником відділу пенітенціарної пробації Державної установи Центр пробації та одержує заробітну плату у зв`язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину. Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання відсутні. Загальними правилами Сімейного кодексу визначено, що аліменти присуджуються з дати подання позову до суду. Позивач звертає увагу суду на те, що досягнення її сина [PERSON] повноліття настало під час воєнного стану у нашій країні. Тому вона не мала можливості отримати оригінал довідки на руки про навчання та відповідно не могла своєчасно звернутися до суду з питання стягнення аліментів з відповідача одразу після набуття повноліття. Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" уніс зміни до цивільного кодексу щодо строків давності. Воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 року. Таким чином, на сьогодні строки позовної давності, передбачені діючим законодавством, продовжуються на період воєнного стану. Все це позбавило її можливості звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів своєчасно. Отже, з-за таких обставин вона просить суд визначити аліменти саме з 02.09.2022 року, тобто наступної дати після дня народження її сина [PERSON] та до закінчення його навчання але не більше ніж до досягнення його двадцяти трьох років. Відповідачем до суду було направлено відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Позивач посилається на те, що син проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні, проте не надає жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог. [PERSON] у своїх позовних вимогах вказує на те, що вона витрачає певну суму на: проживання, харчування, проїзд до місця навчання, а також просить суд звернути увагу при стягненні з мене аліментів на вартість навчання, підручники, вартість проживання за місцем його знаходження. Відповідно довідки від 26.09.2024 року, виданої курсанту третього курсу рядовому внутрішньої служби [PERSON] вказано, що на час навчання курсант перебуває на повному державному утриманні, окрім періодів надання йому відпусток, проходження ознайомчої (навчальної) практики та стажування. Отримує грошове забезпечення. Попри це позивач не надала суду доказів того, що їх спільний син проживає у даний час разом із нею, а також не надала підтвердження здійснення його повного утримання та в чому воно полягає, а також доказів самоусунення Відповідача від обов`язку здійснювати утримання сина. Доводи Позивачки про проживання сина з нею спростовуються тим, що син проживає в місті Чернігів та навчається в Академії Державної пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням (наказ Академії про зарахування від 15.08.2022 року №291/ОД). Наказом Міністерства юстиції України від 06.10.2023 року №3548/5 Академію Державної пенітенціарної служби перейменовано в Пенітенціарну академію України. (відповідна довідка міститься в матеріалах справи). Відстань між смт. Близнюки та містом Чернігів складає 599 км, що виключає можливість його щоденного проживання разом із Позивачкою, а також щоденним добиранням до місця навчання, як зазначає позивачка. Додатково повідомляє суд про те, що із сином у нього чудові батьківські відносини. Він активно бере участь у його житті та при потребі допомагає матеріально. Про це свідчать копії платіжних інструкцій про переказ коштів, які він долучив до матеріалів. Таким чином, доводи Позивача в частині обґрунтованості позовних вимог ґрунтуються на припущенні в порушення вимог частини 6 статті 81 ЦПК України. Відповідач вважає, що вимога Позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, саме на її користь не доведена. Позивачем жодними належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання сина. Позивач не навела ніяких доказів того, що Відповідач повинен надавати матеріальну допомогу та (або) не надає її взагалі. Щодо обов`язку здійснювати утримання повнолітнього сина відповідач зазначає наступне. Відповідач розуміє свій обов`язок здійснювати утримання повнолітнього сина та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу не відповідає вимогам закону, оскільки він надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, що є обставиною, яка має істотне значення. Позов про стягнення аліментів за період навчання повинен відповідати наступним вимогам: доведення необхідності надання допомоги на період навчання, розмір необхідної допомоги, докази, що особа планує стягувати такі грошові кошти саме на витрати пов`язані з навчанням (це пов`язано з тим, що батьки звільнені від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що не пов`язані з його навчанням). Не доведення таких обставин може стати підставою для відмови в задоволенні позовної заяви. Це доводять висновки відображені у практиці Верховного Суду. Так, Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 дійшов наступних висновків: «Однак, встановивши, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали жодних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо)». Правовий висновок у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання сформульовано наступним чином: не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Таким чином, при ухвалені судового рішення просить суд врахувати наступні обставини: 1. Відповідач активно бере участь у житті та виховані свого сина та регулярно надає матеріальну допомогу при необхідності. 2. Син відповідача [PERSON] навчаючись у Пенітенціарній академії України знаходиться на державному утриманні та отримує грошове забезпечення, що свідчить про необґрунтованість та неправдивість висунутих позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання з метою покриття витрат на його проживання, оплату за навчання та проїзд. 3. Усвідомлюючи необхідність здійснення утримання сина, відповідач надсилає йому кошти на банківський рахунок, що підтверджують квитанції долучені до матеріалів справи. Позивачем не було подано відповідь на відзив на позовну заяву, та третьою особою також не було подано до суду письмові пояснення. Позивач в судове засідання з`явився, просить суд задовільнити її позовну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа у судове засідання не з`явилася, причини неявки до суду не повідомила, про місце, час та дату розгляду повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що між [PERSON] та [PERSON] 07.09.1991 було укладено шлюб, який рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 21.03.2018 було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.09.1991 та рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 21.03.2018. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.09.2004. Відповідно до Контракту №25 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України від 28.10.2022 та Довідки Пенітенціарної академії України від 12.09.2024 №278, [PERSON] , [INFO] , 29.08.2022 був зарахований на навчання до Академії Державної пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням (наказ Академії про зарахування від 15.08.2022 №291/ОД). З Довідки відділу освіти, культури, молоді та спорту Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області від 12.06.2024 №40 вбачається, що [PERSON] у 2024 році за період з грудня 2023 року по травень 2024 року за шість повних відпрацьованих місяців нараховано сукупний дохід у сумі 83739,62 грн. Відповідачем по справі разом з відзивом на позовну заяву були надані наступні докази. З Платіжних інструкцій вбачається, що [PERSON] своєму сину [PERSON] за період з січня 2024 року по вересень 2024 року були перераховані різні суми коштів в загальномі розмірі 22643,4 грн. [PERSON] є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується Пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 31.01.2017. З Довідки Пенітенціарної академії України від 12.09.2024 №278, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , 29.08.2022 був зарахований на навчання до Академії Державної пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням (наказ Академії про зарахування від 15.08.2022 №291/ОД). На час навчання курсант перебуває на повному державному утриманні, окрім періодів надання їй відпусток, проходження ознайомчої (навчальної) практики та стажування. Отримує грошове забезпечення. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 по справі №635/1139/17 провадження №61-350св17. Судом встановлено, що повнолітня дитина позивача та відповідача перебуває на повному державному утриманні, отримує грошове забезпечення та отримує від відповідача матеріальну допомогу в добровільному порядку. Враховуючи вищезазначене та те, що позивач не довів існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Outcome: dismissed