Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вказаним вище позовом посилаючись на наступні обставини. Між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 16.09.2008 року, відповідно до якого остання отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач не виконав своїх\~зобов`язань за кредитним договором, станом на 18.10.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 31370,41 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві вказав\~про розгляд справи за його відсутності та, в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, надав до суду відзив, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі з огляду на те, що Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, вона не підписувала та не узгоджувала, а тому останні не є частиною кредитного договору; в анкеті-заяві не вказана процентна ставка, а отже відсутні правові підстави для стягнення з відповідача відсотків. Щодо стягнення з неї тіла кредиту вказує, що серед доданих до позовної заяви доказів наявна довідка про наявність за відповідачем по справі кредитних карток з відповідними номерами. Картка № 5457082986711534 (за якою вказаний розмір кредитного ліміту в сумі 26 542 грн. 16 коп, станом на дату виникнення боргу) діяла з 16.09.2008 року по вересень 2012 року включно. Тобто жодного кредитного ліміту чи розміру заборгованості за даною карткою станом на 2020 рік банк не має змоги довести, а відповідно позивачем не доведено утворення заборгованості за простроченим тілом кредиту. Таким чином вимога про стягнення заборгованості з простроченого тіла кредиту задоволенню також не підлягає як не доведена. За таких обставин, на думку відповідача, можливо дійти висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками необхідно відмовити в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб визначений ст..16 даного Кодексу. У свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема таким підставами є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто, кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства (статті 638, 1054, 1055, 1056 ЦК України). У свою чергу згідно ст..634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено в судовому засіданні, між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений\~ кредитний договір № б/н від 16.09.2008 року, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, відповідач не заперечувала факт отримання нею кредитної картки та користування останньою, у тому числі придбання товарів за кредитні кошти, а також вчинення дій щодо погашення наявної заборгованості, шляхом поповнення кредитної картки власними коштами. Отже, підписавши 16.09.2008р. анкету-заяву, відповідач дала свою згоду на укладення кредитного договору з умовами, визначеними у даній анкеті-заяві. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статями 526, 530, 610\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у користування шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, які у свою чергу отримані відповідачем. Водночас, відповідач отримані суми кредитних коштів вчасно не повернула, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 18.10.2021 року, а саме: заборгованості за тілом кредиту 25175,74 грн., заборгованість за простроченими відсотками 6194,67 грн.. Крім того, згідно розрахунку заборгованості, вбачається користування відповідачем наданими кредитними коштами, що у сукупності із підписаною анкетою-заявою свідчить про обов`язок відповідача повернути отримані у тимчасове користування кредитні кошти. Наведені висновки суду повністю узгоджуються із позицією ВП ВС, яка висловлена у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19, де Суд вказав, що: « безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від\~18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.». З огляду на наведене вище, суд приходить до переконання про задоволення позову в частині заборгованості за тілом кредиту, що становить 25175,74 грн. Водночас посилання відповідача на те, що картка № [NUMBER] (за якою вказаний розмір кредитного ліміту в сумі 26 542 грн. 16 коп, станом на дату виникнення боргу) діяла з 16.09.2008 року по вересень 2012 року включно, а тому жодного кредитного ліміту чи розміру заборгованості за даною карткою станом на 2020 рік банк не має змоги довести, а відповідно позивачем не доведено утворення заборгованості за простроченим тілом кредиту, що є підставою для відмови у задоволенні позову суд оцінює критично з огляду на те, що матеріали справи підтверджують фактичне користування відповідачем кредитними коштами, здійснення розрахунків за допомогою кредитної картки, у тому числі перевипущених та з урахуванням збільшеного кредитного ліміту. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, слід вказати наступне. Так, як встановлено у судовому засіданні, долучені до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг відповідачем не підписані. Відповідач у наданому відзиві заперечувала факт підписання останніх. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Водночас, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. З огляду на наведене, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки останні не містять підпису позичальника. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, 16.09.2008 року відповідач підписала анкету заяву щодо оформлення на своє ім`я кредиту із базовою процентною ставкою 1,9% в місяць на залишок заборгованості. Таким чином, твердження відповідача щодо того, що банком неправомірно нараховано відсотки за користування кредитом, не обґрунтовані та такі, що спростовуються матеріалами справи. За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку про\~необхідність стягнути\~з [PERSON] на користь\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» заборгованість\~за кредитним\~договором № б/н від 16.09.2008 року у розмірі 31370,41 грн. Крім того, відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved