Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу, посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року, ухвалено судове рішення в цивільній справі №759/11226/18, яким задоволено поз [PERSON] до [PERSON] та стягнуто суму боргу у розмірі 14000 доларів США та 20000, 00 грн., основного боргу, відсотки за крористування коштами в сумі 5320 долдарів США та 7600, 00 грн., суму судового збору в розмірі 5494 , 00 грн. та суму витрат на правову допомогу в розмірі 14000, 00 грн. На иконання вищевказаного судового рішення судом видано виконавчий лист, який було направлено до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві. Станом на дату подачі позову рішення суду не виконано. У зв`язку з чим просить: стягнути з [PERSON] на орисмть [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 25425, 68 грн., 3% річних в розмірві 5485, 00 грн. та 3% річних в розмірі 2250 доларів США; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 02.08.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року по цивільній справі №759/11226/18 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто суму боргу у розмірі 14000 доларів США та 20000, 00 грн. основного боргу, відсокти за користування коштами в сумі 5320 доларів США та 7600, 00 грн., суму судового збору в розмірі 5494, 00 грн. та суму витрат на правову допомогу в розмірі 14000, 00 грн. На виконання рішення суду Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі №759/11226/18 від 25.06.2021 року. 28.07.202 1року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. винесена постанова прро відкриття виконавчого провадження ВП №66316641 з виконання виконавчого листа №759/11226/18. Стном на дату винесення рішення, рішення суду, яке набрало законної сили не виконано. Згідно з ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на матеріали справи, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі ч. 2ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням. З огляду на те, що відповідач порушив вказані грошові зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України. Отже, внаслідок невиконання відповідачем рішень суду сума коштів стягнута на користь позивача, зазнала інфляційного впливу. Подібне ставлення відповідача до виконання рішень суду є підставою для покладення на нього обов`язку щодо відшкодування інфляційних втрат та 3% річних. Станом на дату подачі позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 19320 доларів США та 47094, 00 грн. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц зазначено, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)». В постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 199/6480/16-ц зазначено, що: «За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція)». Таким чином за період 29.08.2020 року по 16.07.2024 року позивач має право на нарахування інфляційних втрат на суму боргу в гривнях та за період з 29.08.2020 року по 16.07.2024 року три процента річних на суму боргу як в доларах так і гривнях, які є особливою мірою відповідальності відповідача, як боржника, за прострочення виконання грошових зобов`язань, з метою захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позивачу. Згідно розрахунку інфляційних втрат за період 29.08.2020 року по 16.07.2024 року (сума боргу 47094, 00 грн.) та 3% річних за період з 29.08.2020 року по 16.07.2024 року (сума боргу 47094, 00 грн.та 19320, 00 доларів США), який додається, інфляційні втрати складають 25425, 68 грн., 3% річних складають 5485, 00 грн. та 2250 ,00 доларів США. Враховуючи наведений розрахунок, суд задовольняє в повному обсязі стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Як вбачається з справи позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1211, 20 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На пiдставi викладеного, ст.ст. 526, 533, 610-612, 614, 624, 625, 1046-1047 ЦК України,

Outcome: approved