Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

адвокат Мартин В.І. в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулась в суд із позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, про визнання, за кожним, права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору, мотивуючи тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , а 15.03.1999 мати позивачів [PERSON] . Позивачі звернулись до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , але нотаріус в оформленні спадщини відмовила через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Між тим, при підготовці позовної заяви до суду було встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Оскільки позивачі є членами колгоспного двору, не втратили частку в ньому, чинне законодавство не передбачає реєстрацію права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи, у них виникла потреба у визнанні за ними права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS] , за кожним, як на майно «колгоспного двору», просила позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явились, 28.10.2024 їх представник адвокат Мартин В.І. подала клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.97). Представник відповідача Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, у відзиві, поданому 18.07.2024, міський голова позов не заперечив, просив про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с. 79-80). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви представників позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із копій технічного паспорта від 16.05.2024, погосподарських книг с. Нове Село за 1980-1995 роки, будинкової книги, довідки Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області № 407 від 30.11.2023 (а.с.23-32, 38-53), вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] побудований у 1976 році, належав до суспільної групи «колгоспний двір», його головою був [PERSON] , який помер [INFO] , членами колгоспного двору також були: [PERSON] , яка померла [INFO] , та їх діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла до 1991) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року. Отже позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є останніми живими членами колгоспного двору, які не втратили частку в його майні. Згідно ч. 2 ст.\~123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, голова якого помер, позивачі є членами колгоспного двору і не втратили частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, а тому, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на 1/3 частину вищеозначеного житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, за кожним, як частку в майні «колгоспного двору». На підставі викладеного,

Outcome: approved