Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Пазій О.І. , в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] приходиться [PERSON] колишнім чоловіком, за час спільного подружнього життя у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 29 липня 2020 року шлюб між ними було розірвано.На підставі судового наказу Попаснянського районного суду Луганської області від 07 липня 2020 року з відповідача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.09.2023 - вирішено стягнути з відповідача, на користь позивача суму неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 06 липня 2020 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 65259,91 грн. Окрім цього, щодо відповідача порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.164 КК України. Також, постановою Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2023 - [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 120 годин. З 2020 року відповідач не займається розвитком та утриманням доньки, не цікавиться здоров`ям, не забезпечує малолітню [PERSON] одягом та харчуванням, не приймає участі у її вихованні та фінансовому утриманні. Також, позивач зазначає, що донька [PERSON] постійно проживає і залишається проживати із позивачем та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. В той же час, відповідач участі у вихованні доньки не приймає, не цікавиться її досягненнями та шкільним і позашкільним життям, не утримує, не надає будь-якого виду матеріальної допомоги, батьківські збори не відвідує, жодного разу у школі та на додаткових навчальних заходах не з`являвся. Враховуючи зазначене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Пазій О.І. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи її участі, позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав визнає. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності із врахуванням при прийнятті рішення наданого висновку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.10.2024, є дата складення повного судового рішення 05.11.2024. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 29.07.2020 було розірвано, що підтверджується рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 29.07.2020 у справі №423/976/20. Рішення набрало законної сили 31.08.2020. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 25 березня 2016 року. З свідоцтва про шлюб, виданого Попаснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому району Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №75. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судовим наказом Попаснянського районного суду Луганської області від 07 липня 2020 року вирішено стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення з 06.07.2020, і до досягнення дитиною повноліття. Постановою від 04.08.2020 ВП [NUMBER] державного виконавця Попаснянського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення з 06.07.2020, і до досягнення дитиною повноліття. За розрахунком державного виконавця, в [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 92132,67 грн від 31.01.2024. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023142350000286 від 25.05.2023, внесено до ЄРДР відомості про кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.164 КК України, відповідно до ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області. Факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини [PERSON] , 21 березня 2016 підтверджується постановою Яворівського районного суду Львівської області у справі №944/2390/23 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП. Постанова набрала законної сили 16.06.2023. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.09.2023 року у справі №944/2102/23 вирішено стягнути з [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 65259 грн 91 коп. Рішення набрало законної сили 12.10.2023. З характеристики виданої КУ «Попаснянський ліцей №24», встановлено, що [PERSON] , [INFO] дійсно навчається з 1 класу у гімназії. Батько [PERSON] не цікавиться навчанням та вихованням доньки, жодного разу не приходив і не цікавився життям і навчанням дитини. Навчання та вихованням [PERSON] повністю займається мати [PERSON] . Крім того, орган опіки та піклування Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується висновком №2 від 09.10.2024 року, долученим до матеріалів справи. У відповідності до ст.164 СК України підставою для позбавлення особи батьківських прав є встановлення факту того, що батько чи мати ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). Судом під час розгляду справи у суді не було встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому, з урахуванням інтересів дитини суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновками органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на його утримання, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд задовольняє позовні вимоги повністю, на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved