Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 30 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким він передав відповідачу грошові кошти у сумі 43000 доларів США, які він зобов`язався повернути протягом трьох років. Однак у порушення умов даного договору відповідач взятих на себе зобов`язань в повному обсязі не виконав. 25.06.2024 року на адресу відповідача, зазначену ним у розписці як адресу місця його проживання: [ADDRESS] Позивачем було направлено претензію щодо виконання боргових зобов`язань. Також претензію та додані до неї документи було спрямовано на адресу місця роботи відповідача - до Дарницького районного управління поліції ГУНП у м. Києві, де останній обіймає посаду дізнавача. Крім того, електронний варіант претензії від 25.06.2024 було направлено самому відповідачу за допомогою месенджера «WhatsApp». Вказане повідомлення було проглянуте відповідачем. У претензії були описані обставини отримання грошових коштів у борг та запропоновано відповідачу повернути грошові кошти позивачу протягом тижня, однак станом на 08.07.2024 грошові кошти власнику повернуті не були, відповідач не вчинив спроб зв`язатися з позивачем, звернутися з проханням про відтермінування сплати боргу тощо. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за борговою розпискою у розмірі 43000 доларів США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в період з 01 травня 2024 року по день винесення судом рішення у справі та понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 12112 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому просив суд справу розглядати без їхньої участі, також просив долучити до матеріалів справи оригінал розписки [PERSON] від 30 квітня 2021 року. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча судом своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року відповідач [PERSON] уклав з позивачем договір позики, за яким позивач передав йому грошові кошти у сумі 43000 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14зазначено,що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується той факт, що 30 квітня 2021 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 43000 доларів США, які зобов`язався повернути на протязі трьох років, що стверджується розпискою, відповідно до якої відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути позику до 30 квітня 2024 року. В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань відповідач заборгував позивачу 43000 доларів США. Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи відсоткову ставку 3% річних, відсоткова ставка за 1 календарний день прострочення становить 3%/365 днів = 0,0082%. Три відсотки річних за період з 01.05.2024 року по 06.11.2024 року становить 43000доларів США*190 дні*0,0082%=669,94 доларів США. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . За таких обставин суд, з урахуванням принципу диспозитивності, на підставі встановлених обставин справи, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] 43000 доларів США основної заборгованості, 3% річних за весь час прострочення, а саме з 01.05.2024 року по 06.11.2024 року в сумі 669,94 доларів США, а всього 43669,94грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенні, а тому понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 12112 грн., які у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved