Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Адвокат Ломака Ю.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Північ», у якій просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за земельну ділянку з кадастровим номером 5924786300:07:009:0490 за 2022 рік включно відповідно до договору оренди землі від 15.09.2012 з урахуванням додаткової угоди від 27.04.2018 року в розмірі 5445,11 грн., а також стягнути пеню, штрафи, інфляційне збільшення заборгованості та 3% річних за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року, і крім того, просить стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5 га, кадастровий номер 5924786300:07:009:0490, що розташована на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області. 15.09.2012 між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого у строкове платне користування ПрАТ «Райз-Максимко» була передана вказана земельна ділянка. 27.04.2018 між [PERSON] , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Райз-Північ» укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої новим орендарем стало ТОВ «Райз-Північ». Строк дії договору узгоджено до 31.12.2022 року, погоджено нові розміри орендної плати, а саме 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав повністю. Просив при прийняття рішенні застосувати ч.10 ст. 265 ЦПК України. Представник ТОВ «Райз-Північ» в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідно до державного акту серії СМ № 871593 позивачу [PERSON] належить земельна ділянка, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5 га, кадастровий номер 5924786300:07:009:0490, що розташована на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області. Як свідчить копія договору оренди землі від 15.09.2012, укладеного між [PERSON] (орендодавець) та ПрАТ «Райз-Максимко» (орендар), [PERSON] передала в оренду земельну ділянку площею 1,5 га. Строк дії договору - 10 років. Розмір орендної плати становить 3,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 724,10 грн. 13.07.2017 між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» укладено додатковий договір до договору оренди землі від 15.09.2012 року, відповідно до якого змінено умови щодо кадастрового номера земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки та розміру орендної плати. 27.04.2018 між [PERSON] , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Райз-Північ» як новим орендарем укладено додаткову угоду до договору оренди землі, відповідно до якої новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені договором оренди. Згідно з умовами додаткової угоди, орендна плата встановлена у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5445,11 грн за рік оренди. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 54451,12 грн. Строк дії договору погоджено до 31.12.2022. Згідно судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 20.07.2023 року з відповідача було стягнуто заборгованість за договором оренди землі. Але в подальшому, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15.08.2023 року вказаний судовий наказ було скасовано. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. ст. 627, 629 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. ч. 1, 9 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом. Таким законом у сфері регулювання зазначених відносин є Закон України «Про оренду землі». Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону). Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Підставою для звернення [PERSON] до суду з даним позовом є невиплата їй орендної плати за 2022 рік, як власнику земельної ділянки. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ТОВ «Райз-Північ» не надало жодного доказу на підтвердження виконання обов`язку в частині виплати [PERSON] орендної плати за 2022 рік вчасно. Враховуючи те, що орендна плата за 2022 рік [PERSON] виплачена не була, розмір такої орендної плати становить 10% від нормативної грошової оцінки землі, тобто сума заборгованості складає - 5445,11 грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року в розмірі облікової ставки НБУ -- 1504,24 гривень, штраф за невиконання зобов`язання зі сплати орендної плати за 2022 рік у розмірі 5445,11 гривень, інфляційне збільшення заборгованості по орендній платі за 2022 рік за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року в розмірі 345,75 гривень, 3% річних за період з 16.12.2022 року по 12.04.2024 року в розмірі 216,49 гривень, оскільки вказане передбачено договором або законом. Щодо вимоги позивача , вказаної у клопотання від 05.11.2024 року про зазначення в рішенні про нарахування органом (особою) яка здійснюватиме примусове виконання судового рішення 3% річних, інфляційне збільшення заборгованості та пені до моменту виконання рішення, на підставі ч.10 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. При цьому вказана стаття є нормою процесуального права, оскільки розміщена в процесуальному законі і до того ж не містить імперативного характеру. У відповідних нормах матеріального права таке положення не зафіксоване, а тому у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів до моменту виконання судового рішення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні даної вимоги. Щодо питання про розподіл судових витрат, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн судового збору, щодо стягнення судового збору у розмірі 268,40 грн за подання заяви про видачу судового наказу, то у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо сплати [PERSON] даних коштів. Крім того, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15.08.2023 року судовий наказ скасовано. Також позивачем та її представником не надано також доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial