Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на наступне. Вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2009 року народження. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано. До повноліття дитини аліменти з відповідача стягувались за рішенням суду, однак, з 2009 року відповідач аліменти жодного разу не сплачував, за що притягався Апостолівським районним судом до кримінальної відповідальності. На даний час дитина є повнолітньою, однак, продовжує навчання в Університеті ім.Адама Міцкевича в Познані. Усі витрати, пов`язані з утриманням дитини вона несе самостійно, відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Сплачувати аліменти на утримання їх доньки добровільно не бажає. Тому вимушена звернутись до суду. Вважає, що відповідач також повинен надавати кошти на утримання дитини. Їй відомо, що відповідач зараз проходить службу в лавах ЗСУ та має можливість сплачувати аліменти. Тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх доньки [PERSON] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.18-19). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву не скористався, хоча, судову повістку отримав особисто (а.с.21) Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. \~ \~ \~ \~ Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (згідно з вироком суду (а.с.8), виконавчим провадженням (а.с.9), заочним рішенням суду (а.с.13) та свідоцтвом про народження (а.с.14). Хоча, представником позивача в позовній заяві вказано, що дитина сторін по справі народилась в 2009 році. Шлюб між сторонами було розірвано. До повноліття дитини аліменти з відповідача стягувались за рішенням суду (а.с.13), однак, з 2009 року відповідач аліменти жодного разу не сплачував, за що притягався Апостолівським районним судом до кримінальної відповідальності (а.с.8). На даний час дитина є повнолітньою, однак, за твердженням представника позивача [PERSON] , продовжує навчання в Університеті ім.Адама Міцкевича в Познані. Однак, жодних доказів того факту, що донька навчається у вищевказаному Університеті або будь-де в іншому навчальному закладі [PERSON] та її представником [PERSON] до суду надано не було. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину і вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, як безпідставні.

Outcome: dismissed