Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

[PERSON] ,звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що [INFO] померла його баба- [PERSON] . За життя остання залишила заповіт, який був посвідчений Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області 28.09.2016 року за реєстровим № 92, та яким заповіла все своє майно позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої також увійшли земельні ділянки: площею 2,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324087700:00:017:0012, площею 0,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324087700:00:040:0101. Однак оригінали документів, які б підтверджували право власності [PERSON] , на вказані ділянки відсутні. З огляду на те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлої баби, 06.08.2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В. із заявою про видачу на його користь відповідних свідоцтв про право на спадщину на майно. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.08.2024 року за вих. № 330/02-31 йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після померлої баби [PERSON] , право власності на земельні ділянки: площею 2,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324087700:00:017:0012, площею 0,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324087700:00:040:0101. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 28.08.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.09.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Дігтярь Л.А. надала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача- Щербанівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів. Третя особа- приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В. надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до частини 1 ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). За життя остання залишила заповіт, який був посвідчений Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області 28.09.2016 року за реєстровим № 92, та яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої також увійшли земельні ділянки: площею 2,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324087700:00:017:0012, площею 0,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5324087700:00:040:0101. Право власності [PERSON] підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 511599 від 11.09.2008р. (а.с. 13), Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 511600 від 11.09.2008р. (а.с. 14). Однак, їх оригінали відсутні. Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області № 3579/15-24 від 19.08.2024 року в архіві управління перебувають на зберіганні другі примірники вказаних актів (а.с. 15). Проте, постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.08.2024 року за вих. № 330/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 12). За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008р.\~№ 7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить [PERSON] з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобов`язаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у нотаріальному порядку. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що [PERSON] не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна та оформити спадщину, зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за останнім права власності на земельні ділянки. Судові витрати суд вважає залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved