Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Грабарівський психоневрологічний будинок-інтернат у лютому 2024 року звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатною. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] є підопічною Грабарівського психоневрологічного будинку-інтернату. 01.07.1970 [PERSON] встановлена група інвалідності: друга; причина інвалідності: загальне захворювання. За станом здоров`я [PERSON] потребує догляду, нагляду і перебування у психоневрологічному будинку-інтернаті. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15.06.2010 [PERSON] була визнана недієздатною. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15.06.2021 строк дії рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 15.06.2010 про визнання [PERSON] недієздатною було продовжено до двох років. З повторним клопотанням про продовження строку дії даного рішення Грабарівський психоневрологічний будинок-інтернат у строк, визначений ч. 7 ст. 300 ЦПК України, не звернувся. Просить визнати [PERSON] недієздатною. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити та визнати [PERSON] недієздатною. Про що надав відповідну заяву. Представник заінтересованої особи Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, надав листа, у якому просить розглянути справу у його відсутність, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Представник недієздатної [PERSON] адвокат Стороженко С.В. у судовому засіданні просила задовольнити заву про визнання [PERSON] недієздатною. Судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу № 19 від 29.02.1985 є підопічною Грабарівського психоневрологічного будинку інтернату, знаходиться на повному державному утриманні відповідно путівки Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації № 798 від 15.11.1984. Постійно проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до копії довідки серія А-12 № 089210 від 05.06.1970 [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання (а.с. 6). Відповідно довідки ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ ОБЛАСНОЇ КОНСУЛЬТАТИВНОЇ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНОЇ ПОЛІКЛІНІКИ ЗІ СТАЦІОНАРОМ № 1 КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ «ОБЛАСНИЙ ЗАКЛАД ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» [PERSON] за станом здоров`я потребує догляду, нагляду і перебування у психоневрологічному будинку інтернаті (а.с. 8). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 червня 2010 року [PERSON] , [INFO] , було визнано недієздатною (а.с. 9). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року продовжено строк дії рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 червня 2010 року про визнання [PERSON] недієздатною до двох років (а.с. 10-11). Грабарівський психоневрологічний будинок-інтернат звернувся до суду з клопотанням про визнання [PERSON] недієздатною, оскільки з повторним клопотання про продовжено строк дії рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2006 продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки має стійкий психічний розлад здоров`я. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 538 від 27.09.2024 ПОЛТАВСЬКОЇ ФІЛІЇ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ІНСТИТУТ СУДОВОЇ ПСИХІАТРІЇ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ» [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розгляду у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервний перебіг з вираженим дефектом особистості. Наявний у [PERSON] хронічний, стійкий психічний розлад є таким, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Разом з тим, оскільки відповідно до ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду, а тому [PERSON] необхідно визнати недієздатною з моменту набрання законної сили цим рішенням. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Частиною 3 ст. 296 ЦПК України встановлено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Згідно п. 1 ч. 2, 4 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Розгляд вказаної категорії справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги заявника законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги. Щодо клопотання начальника ПОЛТАВСЬКОЇ ФІЛІЇ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ІНСТИТУТ СУДОВОЇ ПСИХІАТРІЇ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ» Андрія Пасічного про вирішення питання про відшкодування вартості проведеної експертизи, суд зазначає таке. Клопотання обґрунтоване тим, що вартість проведеної експертизи складає 8240 грн. 48 коп. Законодавство не передбачає цільового виділення бюджетних коштів на проведення судових експертиз у цивільному процесі, однак встановлює можливість відшкодування судових витрат за рахунок держави у справах окремого провадження про обмеження цивільної дієздатності та визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Згідно ч. 2 ст.\~299\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Відповідно до ч. 10 ст. 139 ЦПК України, яка регламентує витрати, пов`язані із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз, якщо у справах окремого провадження виклик свідків, призначення експертизи, залучення спеціалістів здійснюються за ініціативою суду, а також у випадках звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відповідні витрати відшкодовуються за рахунок державного бюджету.

Outcome: approved