Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Дніпровський відділ державнолї реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті (загибелі) [PERSON] . Дана заява вмотивована тим, що [PERSON] , [INFO] є її сином. Після повномасштабного вторгнення Росії, він був призваний до лав ЗСУ та перебував на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини [NUMBER] . 11 грудня 2022 року [PERSON] зник безвісти. Згідно з інформацією, зазначеній в акті службового розслідування від 27 грудня 2022 року за підписом ТВО заступника командира військової частини [NUMBER] з морально - психологічного забезпечення старшого лейтенанта [PERSON] , за погодженням помічника командира батальйону з правової роботи військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта юстиції [PERSON] , стало відомо, що 11 грудня 2022 року в результаті бойових дій на ВОП «ЯРЕМЧЕ» біля м. Авдіївка Донецької області (приблизно 14:00) зник безвісти військовослужбовець 2 стрілецької роти солдат [PERSON] , та до моменту складення акту службового розслідування військовослужбовець у розташування і/ч [NUMBER] не з`явився та зв`язку з ним немає. Під час проведення службового розслідування з метою перевірки причин та обставин зникнення солдата [PERSON] були опитані військовослужбовці в/ч [NUMBER] . 15 грудня 2022р. з пояснень солдата [PERSON] стало відомо, що 11.12.22р. перебуваючи на ВОП «ЯРЕМЧЕ 2» знаходячись у повному екіпіруванні він разом із іншими військовослужбовцями виконували бойове завдання на ВОП «ЯРЕМЧЕ 2» в районі н.п. м. Авдіївка Донецької області. Того ж дня, близько 08:00 години ранку противник почав активні наступальні дії на позицію ВОП «ЯРЕМЧЕ 2». В ході бою, солдат [PERSON] , був змушений переміститися з лівого флангу на правий фланг позиції «ЯРЕМЧЕ 2», куди з ВОП «ДАХ» прибула група підсилення, у складі якої був солдат [PERSON] Він разом з командиром групи та ще двома військовослужбовцями пішли до центру позиції з метою зупинити переважаючого в силі ворога та по можливості надати допомогу військовослужбовцям на лівому флангу. Через деякий час солдат [PERSON] отримав контузію і за наказом командира залишив ВОП «ЯРЕМЧЕ 2», так як фізично не міг допомогти своїм бойовим товаришам на позиції. При виході до точки евакуації він вже не бачив солдата [PERSON] , так і серед загиблих військовослужбовців його не було. Крім того, з пояснень старшого солдата [PERSON] , стрільця-санітара 2 стрілецької роти стало відомо, що 11.12.22р. він разом з військовослужбовцями 2 стрілецької роти, перебуваючи на ВОП «ЯРЕМЧЕ 2», знаходячись в повному екіпіруванні виконували бойове завдання. Того ж дня близько 08:20 години ранку розпочався ворожий обстріл позиції ВОП «ЯРЕМЧЕ 2». Близько 10:30 години розпочався бій з перевагою сили ворога. В ході бою з ВОП «ДАХ» прибула група підсилення, у складі якої був солдат [PERSON] . Він разом з командиром групи та ще двома військовослужбовцями пішли до центру позиції «ЯРЕМЧЕ 2» де розпочали бій з ворогом. Близько 15:00 год. надійшов наказ про відхід з позиції «ЯРЕМЧЕ 2». Але це було неможливо зробити, так як працював ворожий міномет, кулемет та інша стрілецька зброя. Під час обстрілу, старший солдат Шкарупелий розумів коли та звідки летить снаряд. Після чергового прильоту ворожого снаряду у окоп та його вибуху, він зрозумів що у нього є 3-5 секунд щоб відійти з окопу, чим він у подальшому скористався. При відході на іншу позицію він вже не бачив солдата [PERSON] , так і серед загиблих військовослужбовців його не було. Також під час службового розслідування встановлено, що зникнення солдата [PERSON] не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення та його зникнення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння особі тілесного ушкодження, солдат перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). 09 січня 2023 року [PERSON] звернулась доЗапорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою щодо факту зникнення безвісти її сина, [PERSON] . За фактом звернення до поліції було відкрито кримінальне провадження №12023082050000060 за кримінальним правопорушенням по ч. 1 ст. 115 КК України. Зникнення безвісти військовослужбовця відбулось під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримуванні збройної агресії з боку Збройних сил Російської Федерації на території Донецької області. З моменту безвісти зникнення/загибелі [PERSON] , тобто з 11 грудня 2022р. та по момент звернення до суду із даною заявою, з приводу [PERSON] , не було жодних вістей, а тому є достатньо припущень вважати останнього загиблим. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду із заявою про визнання фізичної особи померлою, яке необхідне заявниці для отримання свідоцтва про смерть її сина, [PERSON] , який безвісти зник/загинув під час участі в бойових діях біля м. Авдіївка, Донецької області. Адже без рішення суду про оголошення фізичної особи померлою у заявниці не має іншої можливості отримати свідоцтво про смерть її сина. У судове засідання заявниця не з`явилась. Письмово звернулася до суду з клопотанням про розгляд спорави за її відсутністі. Просила суд вимоги, викладені у заяві задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Будь яких заяв або клопотань до суду не надходило. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились усі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006№ 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Визнання фізичної особи померлою здійснюється у судовому порядку, який встановлюється Главою 4 ЦПК України (за аналогією визнання фізичної особи безвісно відсутньою). Відповідно до пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до вимог ч. 1ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , син заявника загинув [INFO] , а тому до нього можливо застосувати 6-ти місячний строк для визнання його померлим. Частиною 3 ст. 46 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно п. 13 постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим, у разі неможливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце за певний час та за певних обставин. Статтею 308 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, (ч. 2 ст. 308 ЦПКУ). Згідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень ст.ст. 43, 46 ЦК України, ст.ст. 305, 306 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що основним критерієм розмежування цивільних справ про оголошення військовослужбовців померлими та встановлення факту їх смерті є доведеність обставини смерті. Оголошення особи померлою засноване на презумпції її можливої смерті і відсутності яких-небудь доказів щодо цього, а встановлення факту смерті - на беззаперечних доказах її смерті (письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; довідки з військкомату або від командира військової частини; заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю). Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм цивільного законодавства, суд вважає доцільним встановити юридичний факт, а саме факт смерті (загибелі ) [PERSON] , [INFO] , від дня його вірогідної смерті, тобто [INFO] , поблизу м. Авдіївка, Донецької області, під час участі в бойових діях з метою захисту Батьківщини. На підставівикладеного та

Outcome: approved