Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

25 липня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), у якій остання прохає шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 24 липня 2008 року Радянською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 06-розірвати. Водночас, прохає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 24.07.2008 вони з відповідачем уклали зазначений шлюб, від якого мають одну спільну дитину: доньку [PERSON] , дата народження: [INFO] , яка проживає з позивачкою та щодо місця проживання якої між сторонами спору немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дитини, через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, стали частими сварки. Шлюб розривають вперше. На даний час вона та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім спільним інтересам. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам так і їхній неповнолітній дитині, поновлювати шлюбні стосунки вона не збирається. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 25.07.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до отриманої в порядку ст. 187 ЦПК України інформації відповідач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата народження [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 07 серпня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 30 вересня 2024 року. 30 вересня 2024 року судове засідання відкладено на 05 листопада 2024 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. У судове засідання 05 листопада 2024 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивачка подала до суду заяву відповідно до якої остання прохає розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України та про що постановлено відповідну ухвалу. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 липня 2008 року, виданим виконкомом Радянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 06. Від зазначеного шлюбу сторони мають одну спільну дитину: доньку [PERSON] , дата народження: [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 травня 2012 року (а.с.7). Відомостей про наявність спору про поділ майна між сторонами позовна заява не містить. Питання про місце проживання дитини у позовній заяві не ставиться. Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачкою. Позивачка прохає задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач свого ставлення до позову та збереження шлюбу не висловив, відзив на позов не подав. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають неповнолітню дитину. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивачка не має наміру. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивачка не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, в зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Спір про місце проживання неповнолітньої дитини на цей час відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка не змінювала дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем « [PERSON] ». Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилося.

Outcome: approved