Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог? У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Аваліст» (далі ТОВ «ФК "Аваліст») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 29.11.2020 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2034838438, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 22\~686,00 грн строком до 29 травня 2021 року, зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом 3% від суми кредиту (пункт 1.1. кредитного договору) та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% річних (пункт 1.2. кредитного договору). Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів згідно графіку платежів (пункт 1.3. кредитного договору). 17.12.2021 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Аваліст» уклали договір факторингу №17/12/21, умовами якого встановлено, що первісний кредитор передає, новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (пункт 1.1. Договору факторингу). За договором факторингу новий кредитор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (пункт 1.3. договору факторингу). Позивач посилається на те, що відповідач отримав грошові кошти, визначеними умовами договору, однак, покладені зобов`язання виконує неналежним чином, до цього часу суму боргу не повернув. Вказав, що згідно реєстру боржників, відповідач станом на 17.12.2021 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 22688,39 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 22686,00 грн., заборгованість за відсотками по кредиту\~\~- 2,39 грн. Таким чином, позивач отримав право вимоги по кредитному договору від 29.11.2020 року №2034838438 в розмірі 22688,39 грн. На підставі вищевикладеного ТОВ ФК «Аваліст» просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 22688,39 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 22686,00 грн., заборгованість за відсотками по кредиту\~\~- 2,39 грн. та понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Процесуальні дії суду Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.35). Аргументи учасників справи Представник позивача ТОВ «ФК «Аваліст» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи за відсутності представника позивача, щодо винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.4 зворот - 5). Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку через засоби поштового зв`язку та оголошення на офіційному веб-порталі судової влади (а.с.39,43,46,49,50-51), відзив на позов не подавав. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; він не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, з письмової згоди представника позивача, виносить рішення на\~підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому\~ст.280 ЦПК України. Суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємостосунки сторін. Фактичні обставини встановлені судом Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 29 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2034838438, відповідно до пункту 1.1 якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: розмір, валюта та цільове використання кредиту 22686 гривень на споживчі цілі (придбання товару); комісія за управління кредитом- щомісячно, у розмірі 3 % від суми кредиту; річна база нарахування процентів для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та календарному році; загальний розмір кредиту становить 22686 гривень; строк на який надається кредит визначений графіком платежів; дата остаточного повернення кредиту 29 травня 2021 року ( а.с. 7). \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору №2034838438 від 29.11.2020 протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Пунктом 1.3 кредитного договору №2034838438 від 29.11.2021 встановлено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. За змістом пункт 1.4 кредитного договору №2034838438 від 29.11.2021 датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок продавця на придбання товару. 29.11.2020 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с.8), зміст якого узгоджується зі змістом кредитного договору №2034838438\~від 29.11.2020\~року. Відповідно до Графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту до кредитного договору №2034838438 від 29.11.2020 року, що є Додатком № 1 до цього договору, сторонами визначено: кількість платежів/періодичність внесення шість, з них п`ять платежів сумами по 3\~782, 00 грн., останній платіж в розмірі 3\~776,66 грн.; сума кредиту 22\~686,00 гривень (а.с.9). На підтвердження виконання зобов`язань банком за розділом 1 кредитного договору №2034838438 від 29.11.2020 року надано товарний чек №С243-00022829 від 29.11.2020 року ТОВ «Дієса» про придбання позивачем товару: духової шафи електричної; пилососа-робота; газової незалежної поверхні; планшету в кредит на суму 28196,00 грн, видаткову накладну №43-22829 від 29.11.2020 року, фіскальний чек від 29.11.2020 року на суму 28\~196,00 грн., специфікацію до кредитного договору від 29.11.2020 року (а.с.11-15). 17\~грудня 2021\~року АТ\~«ОТБ Банк»\~та Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Аваліст»\~уклали договір\~факторингу №17/12/21,\~відповідно до\~умов якого\~останній має\~право вимоги\~до осіб,\~які були\~боржниками АТ\~«ОТП БАНК»,\~в тому\~числі щодо\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором №2034838438\~від 29.11.2020\~рокув сумі 22688 гривень 39 копійок. Зазначене підтверджується копією договору факторингу №17/12/21 від 17.12.2021, актом приймання-передачі реєстру боржників №1 до договору факторингу №17/12/21 від 17.12.2021, реєстром боржників №1 ( а.с.16-24). Як убачається з розрахунку заборгованості, наведеному у позовній заяві, заборгованість відповідача станом на 17.12.2021, тобто на дату укладення договору факторингу №17/12/21 від 17.12.2021, становить\~22688,39 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 22686, 00 грн., заборгованість за відсотками по кредиту\~\~- 2,39 грн, що також підтверджується реєстром боржників №1. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із\~статтею 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (пункту 1 частини другої). Відповідно до частини першої\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами частини четвертої\~статті 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також має бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, у повноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1049 цього Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом частини 2 статті 1046 ЦК України, положення якої застосовується до відносин за кредитним договором, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Матеріалами справа підтверджується, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли за кредитним договором №2034838438 від 29.11.2020 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , після відступлення права вимоги за цим договором АТ «ОТП БАНК» позивачу на умовах договору факторингу №17/12/21 від 17.12.2021. Унаслідок невиконання зобов`язання за кредитним договором №2034838438\~від 29.11.2020\~рокузаборгованість відповідача станом на 17.12.2021 (дату укладення договору факторингу 17/12/21 від 17.12.2021) становить\~22688,39 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 22686,00 грн., заборгованість за відсотками по кредиту\~\~- 2,39 грн, що також підтверджується реєстром боржників №1. Доказів виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №2034838438\~від 29.11.2020\~рокуматеріали справи не містять і відповідачем суду не надано. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2034838438 від 29.11.2020 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , право вимоги за яким за договором факторингу №17/12/21 від 17.12.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Аваліст», позивачу у справі, у вказаному розмірі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.05.2024 (а.с.6). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3028 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень, то суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20. Судом встановлено, що адвокат Косяк Н.В. надавала позивачу ТОВ «ФК «Аваліст» правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 07/23, укладеного 14.02.2023 між Адвокатським бюро «Наталії Косяк» та ТОВ «ФК «Аваліст», відповідно до умов якого оплата послуг (гонорару) проводиться шляхом 100 відсоткової оплати за кожну окрему судову справу в розмірі 5000 гривень за першу інстанцію, оплата перераховується на банківський рахунок виконавця (а.с.26). Згідно з актом № 132 від 15.08.2023 приймання передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 07/23 від 14.02.2023 сторони підтверджують, що згідно з умовами договору про надання правової допомоги № 07/23 від 14.02.2023 у період з 07.08.2023 по 18.08.2023 надано послуги у повному обсязі. Сторони претензій один до одного не мають. Характер правничої допомоги: ознайомлення з матеріалами справи у тому числі доказами, наданими клієнтом 1 година; формування правової позиції клієнта щодо позовної заяви про стягнення заборгованості 1 година; складання позовної заяви (аналітика та новели законодавства, судова практика у питаннях здійснення позовної роботи щодо стягнення заборгованості) 3 години; формування пакету документів та виготовлення копій до позовної заяви та направлення документів тощо 2 години, всього 5 000 гривень ( а.с.29). Відповідно до платіжної інструкції №309 від 01.05.2024 ТОВ «ФК «Аваліст» перерахувало Адвокатському бюро «Наталії Косяк» 5000 гривень за надання правничої допомоги згідно з актом №132 від 15.08.2023 ( а.с.30). Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої позивачем до стягнення суми на правову допомогу 5 000 грн., наданому обсягу адвокатських послуг, врахувавши задоволення позовних вимог та відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат (ч.6 ст.137 ЦПК), суд доходить висновку, що заявлена сума витрат є справедливою, співмірною, обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved