Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»(далі - ТОВ «Діджи Фінанс», позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі ТОВ «Слон Кредит») та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 715501 (далі Договір № 715501), за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати відповідачу кошти кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. Позивач вказав, що грошові кошти відповідач отримала шляхом безготівкового перерахування коштів у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відтак позивач вважає, що ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за договором № 715501 виконало в повному обсязі. 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників, у тому числі і право вимоги до [PERSON] за Договором № 715501. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, заборгованість [PERSON] за Договором № 715501 становить 60237,32 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 27751,61 грн; заборгованість за відсотками 32485,71 грн. З огляду на викладене позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №715501 від 27.09.2021 у сумі 60237,32 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою судді від 17.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 07.10.2024. Вирішено здійснювати виклик відповідача [PERSON] у судові засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Ухвалою суду від 07.10.2024 відкладено судовий розгляд цивільної справи на 05.11.2024. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі, проти проведення заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), відзиву на позов не подала, про причини неявки в судове засідання не повідомила. На підставі наведеного, ухвалою суду від 05.11.2024 визначено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у цивільній справі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2021 [PERSON] звернулася до ТОВ «Слон Кредит» із заявою-анкетою на отримання кредиту. Підписанням заяви-анкети відповідач підтвердила, що ознайомилася на веб-сайті htrps:slonсredit.ua з умовами публічної пропозиції ТОВ «Слон Кредит» на укладення Договору та приєднується до умов Публічної пропозиції в повному обсязі (а.с. 28). 27.09.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 715501, згідно з умовами якого ТОВ «Слон Кредит» надає [PERSON] кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2 Договору № 715501) (а.с. 25-27). Сума кредиту (загальний розмір) складає 37500 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 730 днів, з кінцевим поверненням 27.09.2023 (включно). Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125 % річних), - за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (пункти 1.3-1.6 Договору № 715501). Пунктом 1.7 Договору № 715501 визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 207,96 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 86357,79 грн (пункт 1.8 Договору № 715501). Відповідно до пункту 2.1 Договору № 715501 кошти кредиту надаються ТОВ «Слон Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 30000 грн на користь Споживача за реквізитами: [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК» або за реквізитами поточного рахунку Споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких Споживач надав Товариству в будь-який спосіб; у розмірі 7500,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до пункту 3.5 Договору. Підписанням цього Договору відповідач підтвердила, що перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті (п. 9.8 Договору № 715501). Також сторонами підписані паспорт споживчого кредиту (а.с. 29) та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 30). Вказані документи засвідчені підписами відповідача [PERSON] та директора ТОВ «Слон Кредит» Рохманійко М.В. і датовані 27.09.2021. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Так, із платіжного доручення № 9594 від 27.09.2021 вбачається, що відповідачу [PERSON] через АТ «Таскомбанк» ТОВ «Слон Кредит» перераховано кошти згідно кредитного договору №715501 від 27.09.2021 у сумі 30000,00 грн(а.с. 48). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ «Слон Кредит» в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором № 715501, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків,зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору і договору факторингу, та регулюються главами 71, 73 ЦК України. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Поряд з цим згідно з абзацом 1 частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1077 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Так, суд встановив, що 28.08.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників (а.с. 16-19). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 715501 від 27.09.2021 у сумі 60237,32 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 27751,61 грн; сума заборгованості за відсотками 32485,71 грн (а.с. 11). Як вбачається з платіжної інструкції № 4565 від 28.08.2023, ТОВ «Діджи Фінанс» згідно з договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 сплатило ТОВ «Слон Кредит» грошові кошти у сумі 1648712,45 грн (а.с. 47). Докази того, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані. За таких підстав суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 715501 від 27.09.2021. Також 15.11.2023 позивач як новий кредитор у зобов`язанні за кредитним договором №715501 від 27.09.2021 направив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості, зі змісту якої вбачається, що боржник був повідомлений про відступлення права грошової вимоги факторові та про обов`язок боржника сплатити наявну заборгованість новому кредитору (а.с. 24). Так, стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). При цьому відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом,або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим з розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором №715501, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 28.08.2023 складає 60237,32 грн (а.с. 34 зворот). Ураховуючи, що відповідач не з`явилася у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надала, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов Договору №715501 від 27.09.2021. Відтак наявні обгрунтовані підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним Договором №715501 від 27.09.2021 у розмірі 60237,32 грн. Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн відповідно до квитанції про сплату №9604-4215-6886-6925 від 06.09.2024 (а.с. 46). Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша та друга статті 137 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: - договір про надання правової допомоги за №42649746 від 11.12.2023, укладений між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «Діджи Фінанс», пунктом 4.1. якого сторони погодили, що загальна вартість послуг, що надається адвокатським бюро, складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки, вказаної у пункті 4.7 договору, а також гонорару, який зазначений у пункті 4.8 даного договору. Юридичну допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях шляхом переказу суми, вказаної в рахунку-фактурі. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку (а.с.13-15); - додаткову угоду за №002831222723 від 27.06.2024 до договору про надання правової допомоги за №42649746 від 11.12.2023, згідно з умовами якої адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 22); - акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024, підписаний керуючою адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» Міньковською А.В. та ТОВ «Діджи Фінанс», згідно з яким адвокатом було надано ТОВ «Діджи Фінанс» правову допомогу на загальну суму 6000 грн (а.с. 45); - детальний опис робіт (наданих) послуг, виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно з яким адвокатом було надано ТОВ «Діджи Фінанс» правову допомогу на загальну суму 6000 грн (а.с. 11 зворот); Відповідно до вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги за №42649746 від 11.12.2023, укладеним між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «Діджи Фінанс», додатковою угодою за №002831222723 від 27.06.2024 до договору про надання правової допомоги за №42649746 від 11.12.2023, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024, детальним описом робіт (наданих) послуг, виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості. При цьому суд враховує, що відповідач, будучи повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, будь-яких заперечень щодо розумності та співмірності розміру судових витрат суду не надала. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн під час розгляду у суді даної справи, які підлягають стягненню з відповідача, відтак з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved