Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів. У позовній заяві зазначено, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.12.2021 з позивача, [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 з позивача, [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. При винесенні рішення Канівського міськрайонного суду не було враховано наявність у позивача неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу. На даний час відрахування на аліменти з його заробітної плати складають 3/4 частини всіх його доходів, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Канівського міськрайонного суду від 24.12.2021 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття з розподіленням між ними в рівних частках. Позивач також просить зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку до 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що на даний час перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб прийнятий на 2024 року, а саме: 3028,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, правом на подання відзиву на позов не скористалася, уповноважила представляти свої інтереси представника. Представник відповідача - адвокат Дяченко В.М. в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з її участю у кримінальному провадженні у Придніпровському районному суді м. Черкаси. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила розглядати справу без участі її представника, позов не визнала, просила залишити стягнення аліментів із [PERSON] на її дитину в розмірі 1/4 усіх видів заробітку. Представник відповідача [PERSON] адвокат Константінова Т.М. в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що вона перебуває в судовому засіданні у кримінальному провадженні. Ухвалою від 30.10.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд визнав причини неявки вказаних учасників неповажними, та зважаючи на неодноразові їх неявки в судові засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, вирішив розглянути справу без їхньої участі. Вислухавши пояснення та доводи відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 24.12.2021 у справі № 697/2007/21 стягнуто аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.10.2021 і до повноліття дитини (а.с.8). Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 у справі № 697/2088/23 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2023 і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з 25.09.2023 і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с.9-14). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з довідкою від 07.05.2024 № 21/2-1239 виданою військовослужбовцю СБУ [PERSON] , його забезпечення за період із січня до квітня 2024 року складає 179240,00 грн (а.с.30). Відповідно до звітів про здійснені відрахування та виплати СБУ відносно [PERSON] № 21/2-1237, № 21/2-1236, №21/2-1238 від 07.05.2024 за період з 01.01.2024 по 30.04.2024 із його заробітної плати утримані та перераховані грошові кошти на користь [PERSON] по 1/4 частині за виконавчими листами № 73524700, № 73525245 від 07.12.2023 у сумі по 36072,04 грн. за кожним із них, та на користь [PERSON] за виконавчим листом №697/2007/21 від 28.12.2021 у сумі 42410,63 грн, в т.ч. борг (а.с.31-33). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо необхідності зменшення розміру відрахувань за аліментами заслуговують на увагу, оскільки такі на час розгляду справи становлять 3/4 частини його заробітку (доходу), що перевищує розмір, передбачений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Так, відповідно до 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Як вже зазначалося вище, зі змісту ч. 2, 4 ст. 84 СК України право на утримання має, зокрема, дружина, з якою проживає дитина, до досягнення нею трирічного віку, незалежно від того, чи дружина працює, та незалежно від її матеріального становища, але виключно за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зважаючи на ту обставину, що з позивача утримуються аліменти за рішенням суду на двох неповнолітніх дітей у розмірі по 1/4 частині його заробітку (доходу) на кожну, суд дійшов висновку, що він не взмозі надавати матеріальну допомогу дружині [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку у такому ж розмірі. За таких міркувань та з огляду на обставини справи і надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] в частині зменшення аліментів на її утримання до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] , до 1/10 частини його заробітку (доходу), починаючи з дня набрання рішенням законної сили. При цьому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в іншій частині та зменшення аліментів на неповнолітніх дітей. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього на утриманні, крім дочки [PERSON] , [INFO] та відповідача, [PERSON] перебуває неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] від першого шлюбу. Всупереч таким аргументам позивачем не надано доказів та в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами зміну його майнового стану з часу винесення судових рішень про стягнення з нього аліментів. Посилання позивача на зміну його сімейного стану, зокрема народження дитини від іншого шлюбу, не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання іншої дитини без доведення зміни (погіршення) майнового становища платника аліментів. Натомість його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має інших дітей та сім`ю, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення кожної дитини та суперечитиме їхнім інтересам. Вказаний висновок суду грунтується також на правовій позиції Верховного Суду, висловленій у Постановах № 565/2071/19 від 16.09.2020, № 715/2073/20 від 28.05.2021. З огляду на викладене, виходячи із розміру аліментів, які сплачуються позивачем на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що визначений розмір таких аліментів відповідає вимогам чинного законодавства, є необхідним для всебічного розвитку дітей, не виходить за межі розумного розміру та є співмірним із інтересами позивача та потребами дітей. Крім того, суд враховує, що в матеріалах справи наявні довідки про доходи позивача на час розгляду даної справи, але відсутні докази про те, що його доходи зменшилися з часу винесення рішень про стягнення аліментів. У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості встановити чи змінився матеріальний стан позивача з винесення рішення суду про стягнення із нього аліментів наскільки, що він не в змозі сплачувати аліменти на малолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі, визначеному рішеннями Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.12.2021 у справі № 697/2007/21 та 24.11.2023 у справі № 697/2088/23. Оскільки позивачем не доведено зміни свого матеріального стану в бік його погіршення у зв`язку зі сплатою аліментів на дітей, а розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідає діючому законодавству, підстави для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.12.2021 у справі № 697/2007/21 та від 24.11.2023 у справі № 697/2088/23 в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial