Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] [INFO] (Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.04.2024). В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] - [PERSON] посилається на те, що 20.08.2013 був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17.10.2018 у справі № 642/4757/18 шлюб між сторонами розірвано. З моменту розірвання шлюбу сторони проживають окремо, відповідач життям дитини не цікавиться, матеріальну допомогу не надає. Наразі позивач самостійно піклується і забезпечує доньку. З повідомлення Харківського ліцею № 100 Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] зарекомендувала себе як старанна і відповідальна учениця. Проживає вона з позивачем удвох за тимчасовою адресою: [ADDRESS] . Батько самостійно виховує доньку, відповідально ставиться до її навчання та виховання. Підтримує постійний зв`язок із класним керівником. Мати дівчинки, [PERSON] , не проживає разом із дівчинкою. За час навчання мати не спілкувалась із класним керівником. КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради зазначає, що догляд за дитиною здійснює батько, [PERSON] . При проведенні профілактичних оглядів та профілактичних щеплень дитину супроводжує також батько. Мати дитини до поліклініки не зверталась, станом здоров`я своє доньки не цікавилась. Харківське районне управління поліції 1 ГУНП в Харківській області (Київський відділ поліції ГУНП в Харківській області) у своїй відповіді вказує, що інформація про притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності станом на 29.03.2023 відсутня. За місцем роботи позивача ТОВ «Дебант Україна», останній характеризується як дисциплінований, доброзичливий, має хороші стосунки у колективі, у будь-якій ситуації готовий до мирного розв`язання проблеми. У відносинах з колегами проявляє чуйність, завжди приходить на допомогу, комунікабельний. Дисциплінарних попереджень на Позивача не було зафіксовано, шкідливі звички відсутні, має правильні життєві пріоритети. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 , позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18.06.2024, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановлений законом порядок, про причини неявки суду не повідомила. Відзив не подала. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Федоровська О.С. в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення. За таких обставин, суд зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітню [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 20 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 17.10.2018 було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З повідомлення КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради, з 19.06.2020. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладена 19.06.2020 з лікарем педіатром [PERSON] та батьком дитини [PERSON] . Догляд за дитиною здійснює батько, [PERSON] . При проведенні профілактичних оглядів та профілактичних щеплень дитину супроводжує також батько. Мати дитини до поліклініки не зверталась, станом здоров`я своє доньки не цікавилась. З Характеристики Комунального закладу « Харківський ліцей № 100 Харківської міської ради» вбачається, що [PERSON] , учениця 4-А класу, яка мешкає за адресою батька [PERSON] : [ADDRESS] , навчається у закладі з 12.01.2022. За час навчання дівчинка зарекомендувала себе як старанна і відповідальна учениця. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять розвинена, увага стійка, старанно готується до уроків, проявляє інтерес до навчання. Уміє застосовувати способи діяльності за аналогією і в нових ситуаціях. Виконує творчі додаткові завдання. Уміє знаходити джерело інформації та аналізувати її, ставити і розв`язувати проблеми, самостійно оцінює різноманітні життєві явища і факти. Добра, ввічлива, чуйна. Проживає [PERSON] з батьком [PERSON] удвох за тимчасовою адресою: [ADDRESS] . Батько самостійно виховує доньку, відповідально ставиться до її навчання та виховання. Підтримує постійний зв`язок із класним керівником. Мати дівчинки, [PERSON] , не проживає разом із дівчинкою. За час навчання мати не спілкувалась із класним керівником. З довідок та характеристики ТОВ «Дебант Україна» вбачається, що позивач [PERSON] з 17.06.2014 працює у ТОВ «Дебант Україна» слюсарем з механоскладальних робіт та отримує дохід. [PERSON] дисциплінований, доброзичливий, має хороші стосунки у колективі, у будь-який ситуації готовий до мирного розв`язання проблеми. У відносинах з колегами проявляє чуйність, завжди приходить на допомогу, комунікабельний, доброзичливий. Підтримує роботу компанії у важливі моменти, при необхідності у позаурочний час. Дисциплінарних попереджань на [PERSON] не було зафіксовано. Шкідливі звички відсутні. Має правильні життєві пріоритети та орієнтири. Розлучений, має на утриманні дитину, [PERSON] . З повідомлення Харківського районного управління поліції 1 ГУНП в Харківській області вбачається, що інформація про притягнення [PERSON] до адміністративної або кримінальної відповідальності станом на 29.03.2023 відсутня. Також на підтвердження ухилення відповідача від виконання нею своїх батьківських обов`язків, позивачем надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження, з виконання судового наказу №953/2694/24 від 27.04.2024 виданого Київським районним судом м.Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду, тобто з 08.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття, а також надано копію розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] станом на 18.07.2024. Висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 02 серпня 2024 року № 315 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки, [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона знає позивача приблизно 5 років, вони сусіди, живуть в одному будинку. [PERSON] живе з дочкою [PERSON] , вона постійно баче, як позивач гуляє з дочкою на вулиці. Відповідача ні разу не бачила, а [PERSON] ніколи не розказував про матір дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що знає позивача з 2000 року, вони сусіди, живуть в одному будинку. Колишню дружину [PERSON] він не знає. Він багато разів бачив [PERSON] на вулиці з дочкою [PERSON] . Матір [PERSON] він ніколи не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] у 2022-2023 роках жив разом з дочкою по [ADDRESS] . [PERSON] виховує самостійно дочку, гуляє з нею, водить на спортивні заняття. Матір дитини вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона знає [PERSON] та його дочку [PERSON] вона знає з дитинства. Відповідача [PERSON] не знає, ніколи її не бачила. Знає, що [PERSON] виховує дочку самостійно, відповідач їх покинула. Відповідно до ч.1, 2 ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні малолітня [PERSON] суду повідомила, що проживає разом із батьком, дуже давно не бачила маму, вона їй не телефонує та не приїздить до неї, участі у її житті не приймає. Її вихованням займається тільки батько. Надані позивачем письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд не приймає до уваги з огляду на наступне. Положення статей 90-93 ЦПК України встановлють спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи. Надання письмових пояснень свідків, не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи на задання питань свідкам стосовно обставин справи. Крім того, письмові пояснення свідків, які надані позивачем, не є належними доказами, оскільки письмові пояснення свідка не можуть замінити такі докази, як показання свідків, надані ним безпосередньо в судовому засіданні. Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі, шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини [PERSON] , не приймає участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання. За таких обставин, судом встановлена наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved