Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

У серпні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» звернулося до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути зі [PERSON] на його користь заборгованість за Договором позики № 3816614 в розмірі 17567 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 6 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 3816614, відповідно до якого відповідачеві надано позику в розмірі 11000 грн.; строк позики - 30 днів, тобто до 5 січня 2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [INFO], що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики № 3816614 від 6 грудня 2020 року, свої зобов`язання виконав, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 11000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 37268 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26268 грн. - сума заборгованості за відсотками. Так, за умовами договору позики №1767558 від 10 лютого 2021 року, сума кредиту становить 11000 грн., строк користування позикою 30 днів. В строки, визначені Договором позики, заборгованість не сплачена, тому врахувавши правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконала ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором позики №3816614 від 6 грудня 2020 року у встановленому договором порядку та строки, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 17567 грн., з яких: 11000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6567 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтвердив та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9, 10 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. 6 грудня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] в електронній формі укладено договір позики № 3816614, на підставі якого остання отримала в строкову позику грошові кошти в сумі 11000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за їх використання у розмірі 1,99% на день. Договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» . Підписанням договору [PERSON] підтвердила, що ознайомилася на сайті позикодавця з повною інформацією щодо нього та його послуг, яка передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також [PERSON] підтвердила, що до моменту підписання договору вивчила його та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгації). Як вбачається з п. 4.3 договору позичальник надала дозвіл позикодавцю на відступлення прав вимоги за договором, без особистого повідомлення про таке відступлення. У п. 5 договору позики вказано, що він підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що свідчить довідка про ідентифікацію. У договорі [PERSON] номером свого рахунку зазначила: № [NUMBER] . З інформації, що міститься у листі ТОВ «ФК Фінекспрес» №15/08-2024-8/ТНПП від 15.08.2024, вбачається, що ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018р., укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 6.12.2020 року, сума 11000 гривень за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6374285422018840684012895. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються . 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено договір факторингу №2106, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило за плату, а ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрах заборгованостей. Відповідно до реєстру прав вимог №1 до договору факторингу №2106 ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 37268 грн. за договором позики №3816614. Згідно наданого розрахунку розмір заборгованості [PERSON] за договором позики №3816614 від 6.12.2020 складає 17567 грн. 00 коп., з якої: 11000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом позики; 6567 грн. - заборгованість за процентами. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.1046, ч. 1 ст.1047, ч. 1 ст.1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного договору позики, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 17567 грн., з якої: 11000 грн. - заборгованість за тілом позики; 6567 грн. - заборгованість за процентами. Ні відзиву, ні заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved