Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

01 листопада 2024 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява обґрунтована тим, що [INFO] в місті Мелітополі помер колишній чоловік заявниці - [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 23 травня 2023 мовою оригіналу «Симферопольским районним отделом ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Міністерства юстиции Республики Крым», актовий запис №170239910003104815007. Факт родинних відносин з померлим підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 26.08.2009 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 27.11.2012 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Необхідність звернення до суду із вказаною заявою виникла через неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті особи та з метою подальшої реалізації прав [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 територія Мелітопольської міської територіальної громади віднесена до тимчасово окупованих російською федерацією території України з 25.02.2022 року. Відтак, [PERSON] була позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію факту смерті свого колишнього чоловіка та батька [PERSON] та [PERSON] через органи державної реєстрації актів цивільного стану в м. Мелітополь, через окупацію російськими військовими та захоплення українських органів державної влади. У заявниці відсутня можливість звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи встановленої форми про смерть, виданих закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду. Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Мелітополь, Запорізької області. Представник заявника просив розглянути справу за його відсутності, про що подав відповідну заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, та враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 317 Цивільного процесуального кодексу України здійснюється невідкладно, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних земельних, трудових, сімейних житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є колишнім чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] на території м. Мелітополь Запорізької області, про що Сімферопольським районним відділом РАЦС №3 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим було зроблено актовий запис №170239910003104815007 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23 травня 2023 року. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 317 ЦПК України заяву про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України подається членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси). Необхідність звернення до суду із вказаною заявою виникла через неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті особи та з метою подальшої реалізації прав [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Факт родинних відносин з померлим підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 26.08.2009 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 27.11.2012 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2021 року у справі №320/4603/15-ц, якою було вирішено видати дублікат виконавчого листа за рішенням Мелітопольського міського суду Запорізької області від 16 червня 2015 року по цивільній справі No 320/4603/15-ц. за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Мелітополі, Запорізької області, на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 22.05.2015 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Крім того, в ухвалі зазначається, що Видати дублікат виконавчого листа за рішенням Мелітопольського міського суду Запорізької області від 16 червня 2015 року по цивільній справі No 320/4603/15-ц. за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Мелітополі, Запорізької області, на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 22.05.2015 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5, державна реєстрація смерті за заявою, поданої у строки визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Місцем настання смерті померлого є Запорізька область, Мелітопольський район, м.Мелітополь. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 територія Мелітопольської міської територіальної громади віднесена до тимчасово окупованих російською федерацією територі1 України з 25.02.2022 року. Відтак, [PERSON] була позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію факту смерті свого колишнього чоловіка та батька [PERSON] та [PERSON] через органи державної реєстрації актів цивільного стану в м.Мелітополь, через окупацію російськими військовими та захоплення українських органів державної влади. Також, у заявниці відсутня можливість звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки відсутні документи встановленої форми про смерть, виданих закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті. В даному випадку йдеться про захист прав та законних інтересів неповнолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] , законним представником є [PERSON] , що виникають із цивільних правовідносин, з метою забезпечення реалізації їх прав як фізичних осіб та офіційного визнання та підтвердження державою факту смерті їх близького родича, а саме батька. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень частини 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи та особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час та за певних обставин. За роз`ясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд дозволяє в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Під час розгляду судами справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положенні законодавства (лист Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 № 985/0/208-21 щодо скасування вимоги отримання відмови від органів державної реєстрації актів цивільного стану). Тобто звертатися спочатку до органу державної реєстрації актів цивільного стану в межах території підконтрольній владі України та отримати письмову відмову, не є обов`язковим. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданої закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я де настала смерть, та інших осіб. Згідно із Законом України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків . Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело живого права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено віл влади de facto , включаючи їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей мають відношення до сказаного , не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями , особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу , коли вони обговорюються в міжнародному контексті , це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі Кіпр проти Туреччини від 10 травня 2001 року (де також у п.93 Суд нагадує , що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний суд пояснив наступне (1971 ICJ Reports p. 56, § 125): «Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки віл імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими , що не мають сили , ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії , як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу наслідки подібних дій можуть бути проігноровані. Суд оцінюючи надані заявником документи про смерть, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Мелітополь, Запорізької області, на тимчасово окуповані території України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Представником заявника не наведені обставини, які б обґрунтовували необхідність саме доручити органу державної реєстрації провести дії по державній реєстрації смерті та видати свідоцтво про смерть, оскільки вищевказані дії прямо регулюються відповідним законодавством.

Outcome: approved