Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

28.05.2023 р. адвокат Мазур С.М., яка представляє інтереси позивача, звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, у якому просить зобов`язати Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] з актового запису №237, складений 20.02.2016 р. Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області. В обґрунтування позову вказує на сумніви у своєму батьківстві. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13 червня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 17 вересня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, надавши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] про що Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено актовий запис №237 та видано відповідно свідоцтво. 06.09.2023 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (актовий запис №1355). Своєю заявою від 21.08.2024 р. відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (стаття 136 СК України). Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 88 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхиляння або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивовано в судовому рішенні. У постанові від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18 Верховний Суд зробив висновок, що: «за приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати». Матеріали справи не містять клопотань учасників справи про призначення судово-генетичної експертизи. Оскільки достатніх належних та допустимих доказів щодо відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком дитини, та дитиною матеріали справи не містять, суд доходить висновку про відмову у позові. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed