Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

25.08.2024 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.02.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №\~1774578, за умовами якого позикодавець надав відповідачу шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 9500 гривень на строк позики 30 днів, тобто до 07.03.2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99\~% в день. Після завершення строку договору позики зазначені вище кошти відповідач позикодавцю не повернув. 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, на підставі чого відповідно до реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 до договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 32186 грн, з яких 9500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22686, 00 грн сума заборгованості за відсотками. Позивач здійснив перерахунок нарахованих первісним кредитором процентів в межах строку позики та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором позики №?1774578 в розмірі 15171,50 грн, з яких 9500 грн заборгованість за основною сумою боргу та 5671,50 грн сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати в розмірі 2422,4 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29.08.2024 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Після відкриття 29.08.2024 провадження у справі, 30.08.2024 у Теофіпольському районному суді зареєстровано клопотання позивача про витребування доказів з АТ «Державний ощадний банк України» - інформації про належність [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України», за період з 05.02.2021 по 06.02.2021. У задоволенні зазначеного клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про витребування доказів з АТ «Державний ощадний банк України», а саме: інформації про належність [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] за період з 05.02.2021 по 06.02.2021 суд відмовив 28.10.2024 з підстав пропуску процесуального строку, встановленого законом для подання клопотання, оскільки його подано не разом з позовною заявою, з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 84 ЦПК України, без зазначення поважних причин неподання відповідного клопотання у встановлені статтями 83 та 84 ЦПК України строки. Відповідні докази не подано і у судові засідання, призначені на 26.09.2024, 08.10.2024, 28.10.2024. 17.09.2024 від уповноваженого представника відповідача [PERSON] адвоката Сторожука Ю.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 06.09.2024 та ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВХ № 1000306 від 17.09.2024 надійшов відзив, в якому представник відповідача констатував, що з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав 9500 гривень у позику 05.02.2021 року строком на 30 днів, проте вважає, що строк позовної давності за вимогами, що є предметом позову у цій справі, розпочав перебіг 08.03.2021 та сплинув 08.03.2024, у той час як позивач звернувся до суду з позовом лише 25.08.2024, тобто, після спливу строку позовної давності, відтак, просить застосувати у справі правові наслідки спливу строків позовної давності. Відтак, заперечив проти задоволення позову з підстав пропуску позивачем строків позовної давності. 20.09.2024 до Теофіпольського районного суду Хмельницької області від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечує проти застосування судом правових наслідків спливу строків позовної давності з підстав, визначених п. 12 Перехідних положень ЦК України та п. 19 Перехідних положень ЦК України. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на\~ захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи та інших заявах, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин позики. У судове засідання, призначене на 10:00 год 26.09.2024 сторони спору не прибули, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи судом, явку уповноважених представників не забезпечили, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено до 16:00 год 08.10.2024. 26.09.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Сторожуком Ю.В. подано заяву про долучення до матеріалів справи копії посвідчення ветерана війни-інваліда війни та копії пенсійного посвідчення відповідача, в якій представник відповідача просить суд врахувати, що відповідно до пункту 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу, за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 30.09.2024 представником позивача до матеріалів справи подано заяву із запереченням проти зазначеної вище заяви відповідача з тих мотивів, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року та з урахуванням висновку Верховного Суду, зазначеного у постанові від 15.07.2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861 св 18) виклав висновок про перелік необхідних документів для підтвердження статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та звернув увагу, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142 (військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військом комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною). Представник позивача зазначає, що з копії посвідчення ветерана війни-інваліда, яке долучено представником відповідача, неможливо встановити період проходження військової служби, зокрема, в період нарахування процентів, вважає, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо відсутності у позивача права просити суд стягувати відсотки за період користування кредитом. У судове засідання, призначене на 16:00 год 08.10.2024 сторони спору не прибули вдруге, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи судом, явку уповноважених представників не забезпечили, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено до 15:00 год 28.10.2024. У судове засідання, призначене на 15:00 год 28.10.2024, сторони спору не прибули втретє, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи судом, явку уповноважених представників не забезпечили. Із урахуванням того, що позивачем подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. При вирішенні питання про наявність законних підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену сторонами та їх представниками у заявах по суті справи, виходить із змісту спірних правовідносин і таких встановлених фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 05.02.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики N?1774578 на умовах повернення позики в кінці строку позики. Зазначений Договір було укладено в електронній формі з використанням електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису Ht2Xrg3Dge на вказану позичальником електронну адресу [INFO] у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені у Договорі позики № 1774578 від 05.02.2021 (а.с. 10, а.с.14). За правилом ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №623/2936/19. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення договору позики шляхом проставляння електронних цифрових підписів сторін. Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої позикодавцем, позичальник [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 1774578 від 05.02.2021, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», акцептовано договір позичальником шляхом введення одноразового цифрового ідентифікатора Ht2Xrg3Dge, який було направлено позикодавцем позичальнику 05.02.2021 о 20:24:53 шляхом надсилання на електронну пошту [INFO] (а.с. 14). За таких обставин суд вважає доведеним, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №?1774578 від 05.02.2021 (а.с. 10). Матеріалами справи підтверджено, що позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед [PERSON] , взяті на себе за Договором позики №?1774578 від 05.02.2021, виконав у повному обсязі. За умовами зазначеного договору позики № 1774578 від 05.02.2021, позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9500 гривень на строк позики 30 днів, тобто до 07.03.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99\~% за день (а.с. 10). Зазначені грошові кошти було передано відповідачу у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. Як вбачається з листа № 15/08-2024-2ТНПП від 15.08.2024, ТОВ «ФК Фінекспрес» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 05.02.2021 року на суму 9500 грн 00 коп за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6374815363857289894318609 (а.с. 35). Разом з тим, з довідки-розрахунку заборгованості за договором позики від 05.02.2021 № 1774578 за період з 05.02.2021 по 09.08.2024 (а.с. 11-13) вбачається, що заборгованість відповідача\~ [PERSON] станом на 07.03.2021 становить 9500 грн заборгованості за тілом позики та 5671,5 грн заборгованості за відсотками, разом 15\~171,5 грн. На підставі викладеного, з урахуванням позиції відповідача, викладеної у відзиві, з якого вбачається, що заперечення проти\~позову подано\~виключно з\~підстав спливу\~строків позовної\~давності, а не з підстав заперечення факту укладення договору позики чи факту отримання коштів, або ж заперечень щодо суми, заявленої у позові до стягнення, суд вважає встановленим, що після завершення строку дії договору позики зазначені вище кошти відповідач [PERSON] позичальнику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не повернув, взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому договором позики №?1774578 від 05.02.2021 не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 15\~171,5 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту\~9500 грн; заборгованість за відсотками 5671,5 грн. Відтак, суд вважає встановленими обставинами факт укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договору позики від 05.02.2021 №\~1774578, отримання [PERSON] коштів за вказаним договором позики, та невиконання [PERSON] взятих на себе за договором позики зобов`язань з повернення позичених грошових коштів у строк до 30 днів, тобто до 07.03.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99\~% в день. Зазначені обставини повністю підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором\~не встановлений\~строк повернення\~позики або\~цей строк\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~позика має\~бути повернена\~позичальником протягом\~тридцяти днів\~від дня\~пред`явлення\~позикодавцем вимоги\~про це,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-яких час. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріалами справи\~підтверджено,\~що 21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106 (а.с. 15-23), за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, на підставі чого відповідно до реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 до договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 32186 грн, з яких 9500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22686, 00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 29-31). Відповідно до п.5.2. договору факторингу № 2106, перехід прав вимоги від клієнта до фактора за портфелем заборгованостей відбувається в момент підписання актів прийому- передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей в електронному та паперовому вигляді підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами договору факторингу. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей в електронному та паперовому вигляді підписується в день укладення цього договору. Копію акта прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №\~2106 від 01.06.2021 долучено до матеріалів справи, підписано сторонами договору факторингу (а.с. 27), як і реєстр прав вимог (а.с. 29-31). Тому суд вважає встановленою обставиною факт переходу права вимоги за вказаним вище договором позики від 05.02.2021 №\~1774578 від клієнта ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до фактора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов\~висновку про\~те,\~що майнові права позивача порушено з вини відповідача, вони підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №?1774578 від 05.02.2021 у розмірі 15\~171,5 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту\~9500 грн; заборгованість за відсотками 5671,5 грн. Розмір заборгованості за відсотками при цьому визначено, виходячи із такого розрахунку: 9500/100*1,99*30 = 5671,5 (грн), де 9500 тіло кредиту, 100-розрахункова величина для проведення розрахунку у відсотках, 1,99 встановлений договором розмір відсотку за користування позикою, 30 кількість днів. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про наявність підстав для застосування у даній справі правових наслідків спливу строків позовної давності, оскільки до даних правовідносин застосовна загальна позовна давність, передбачена ст. 257 ЦК України, у той час як відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Окрім цього, на підставі п. 19 Перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року\~№\~64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Щодо поданої представником відповідача заяви про неправомірність нарахування відсотків за користування позикою, то суд зауважує, що з поданих відповідачем та його представником документів неможливо достовірно встановити, що період військової служби припав на період з 05.02.2021\~по 07.03.2021, за який нараховано відсотки, тому, враховуючи розподіл обов`язку доказування у цивільному процесі, суд відхилив цей аргумент. Суд звертає увагу, що фактор (позивач) здійснив перерахунок нарахованих первісним кредитором процентів в межах строку позики та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором позики №?1774578 в розмірі 15171,50 грн, з яких 9500 грн\~ заборгованість за основною сумою боргу та 5671,50 грн сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати в розмірі 2422,4 грн сплаченого судового збору. Відтак, суд вважає, що захист прав позивача шляхом стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~управління активами» заборгованості за договором позики №?1774578 в розмірі 15\~171,50 гривень, з яких 9\~500 гривень 00 копійок становить заборгованість за основною сумою боргу та 5671,50 гривень заборгованість за відсотками є достатнім та ефективним способом захисту порушеного права. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З доказів, поданих до справи представником відповідача, встановлено наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку зі сплати понесених позивачем судових витрат. Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до\~них у\~встановленому порядку\~особи. Як вбачається зі ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних: у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, з 1 грудня 2014 року до 24 лютого 2022 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, з 24 лютого 2022 року - на території проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Відтак, із урахуванням підтвердженого копією пенсійного посвідчення №\~ [NUMBER] правового статусу [PERSON] як особи з третьою групою інвалідності внаслідок війни, та підтвердженого копією посвідчення серії [NUMBER] статусу [PERSON] як особи, яка має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, судові витрати позивача підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved