Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25841 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19210 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. було відкрито виконавче провадження № 67770674 від 05.12.2021, яке на даний час прийняте до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. Про існування виконавчого провадження він дізнався на порталі «Дія», після блокування його банківської картки. Вважає, що вказаний виконавчий напис є незаконним, оскільки вчинений з порушенням діючого законодавства. Під вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було враховано та не перевірено наявність спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру не виконаних зобов`язань за кредитним договором не відповідає дійсності та зроблено відповідачем одноособово. Крім того, виконавчий напис вчинений приватним виконавцем поза межами його нотаріального округу, що також свідчить про його незаконність. Просив визнати\~вказаний виконавчий\~напис №\~25841 від 30.04.2021 таким, що не підлягає виконанню. Позивач та його представник [PERSON] будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, представник позивача надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.Б., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] , підлягає задоволенню з наступних підстав. Виконавчим написом, вчиненим 30 квітня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за № 25841, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», якому ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 50-МЛ від 25.08.2020 за кредитним договором № 2042026 від 17.05.2020, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , заборгованість за кредитним договором, за період з 24.08.2020 по 28.04.2021 у розмірі 19210 грн. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Горелика Є.Б. від 05 грудня 2021 року вбачається, що на підставі вищенаведеного виконавчого напису № 25841 від 30.04.2021 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 67770674. Згідно постанови приватного виконавця 20.05.2024 вбачається, що виконавче провадження № 67770674, прийнято до виконання приватним виконавцем виконавчого округу\~Київської області\~Говоровим П.В. на підставі договору про заміщення приватного виконавця № 2 від 30.01.2024. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 30 квітня 2021 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Втім, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/200084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса не містив п. 2, на підставі якого приватний нотаріус вчинив виконавчий напис. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що виконавчий напис нотаріуса здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 30 квітня 2021 року застосував нечинні норми законодавства, які регулювали вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Доказів нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис відповідачем суду не надано. Таким чином оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved