Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

У липні 2024 року позивач Приватне підприємство «Шериф-Пульт 005», в особі представника Неровного Д.В., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 16.10.2018 між ПП «Шериф-Пульт 005» та [PERSON] укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 6006419, відповідно до умов якого ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 005» надавало [PERSON] послуги з охорони об`єкта за адресою - [ADDRESS] . Вартість послуг з охорони складає 260 грн. на місяць. Позивач вказує, що ним були виконані зобов`язання за договором, проте відповідачем свої грошові зобов`язання з оплати наданих послуг в повному обсязі не виконані. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань починаючи з січня 2022 року та до 25.07.2023 року (включно) утворилася заборгованість у розмірі 4767,00 грн. 14.03.2024 на адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимога про неналежне виконання зобов`язань за договором та необхідність сплати заборгованості, проте таке повідомлення з боку відповідача залишилося без уваги. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 6006419 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 16.10.2018 в загальній сумі 4767,00 грн та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2024 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 16.10.2018 між ПП «Шериф-Пульт 005» та [PERSON] укладено договір № 6006419 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. п. 1.1, 2.1 договору, виконавець надає послугу замовнику в обсягах та кількості які ним обрані, в порядку та на умовах визначених цим Договором. Обумовлений Сторонами обсяг послуг та їх вартість вказується в Додатку № 1 до даного Договору та являється його невід`ємною частиною. Вартість обраних замовником послуг, згідно переліку викладеному в пункті 1.3, визначаються сторонами у Додатку № 1 до даного Договору. Згідно п. 3.2.15 Договору, замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов Договору. Пунктом 2 Переліку обумовлених послуг, що являється Додатком № 1 до Договору визначено, що вартість охорони об`єкта становить 260 грн. на місяць. Мотивуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідачем зобов`язання з оплати послуг охорони належним чином не виконуються починаючи з січня 2022 року та до 25.07.2023 року (включно) утворилася заборгованість у розмірі 4767,00 грн. Нарахована позивачем заборгованість відповідача у розмірі 4767,00 грн. підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості від 16.10.2018 року та до липня 2023 року. 14.03.2024 на адресу відповідача позивачем направлялися повідомлення-вимоги про належне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів, в яких відповідачу пропонувалося сплатити наявну заборгованість. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 005» підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved