Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 23.05.2011 року у розмірі 60985,91 грн., а також стягнути з неї судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідач уклав Кредитний договір б/н від 23.05.2011 року та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 13.08.2024 року, відповідач має заборгованість у розмірі 60985,91 грн. Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Відповідач категорично не погоджується із викладеними в ній обставинами, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню із причин пропуску позивачем строку позовної давності з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2011 року [PERSON] підписала Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що не заперечується відповідачем. Згідно заяви відповідач висловив свою згоду на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві, яку підписав відповідач, процентна ставка не зазначена, як не стоїть відмітка і про бажаний кредитний ліміт, відсутня відмітка про будь-яке бажання отримати банківську послугу, як і немає відмітки про отримання будь-якої картки з пін-кодом. Крім того, матеріали справи містять копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки по договору SAMDN500ТС00141725, підписану 13.10.2008 року. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», отримала кредитну картку [NUMBER] строком дії 06/09. Надалі, після спливу строку дії кредитної картки, вона отримувала нові картки, а саме: 4149437322130418, строк дії 01/10; [NUMBER] , строк дії 12/13; [NUMBER] , строк дії 08/15; [NUMBER] , строк дії 05/16. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 13.08.2024 року відповідач має заборгованість в розмірі 60 985,91 грн., а саме: 17 818, 93 грн. заборгованість за кредитом; 43 166,98 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом. Згідно з наданою банком випискою за договором станом на 14.08.2024 року, останній раз користування кредитними коштами було здійснено відповідачем 27.12.2014 року, зокрема, зняття готівки в банкоматі: відділення банку, м. Дніпро, вул. Робоча, буд.154. Долучені до позовної заяви позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг із Умов і правил надання банківських послуг, роздруківки «Про затвердження Умов і правил надання банківських послуг», на яких відсутні відмітки про дату їх складання та відсутні відомості про посадову особу, яка їх склала та посвідчила, не є належними (ст. 77 ЦПК України) та не достовірними доказами (ст. 79 ЦПК України), оскільки вони не містять підпису [PERSON] та з них не можливо встановити дійсні обставини справи, зокрема щодо дійсних складових умов кредитного договору, згоду на укладення якого підписав відповідач у заяві-анкеті та відповідно у них беззаперечно не указано, що вони містять інформацію щодо предмета доказування, а також зміст цих роздруківок повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни до них і у даному випадку відповідач позбавлений можливості встановити їх первісну правову природу, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. На підставі вищевказаного, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Відповідно, сторони не досягли у належній формі та належним чином згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом тощо. Отже, слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 43 166, 98 грн. В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.05.2011 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» при підписанні якої підтвердив згоду на те, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання Банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу відкрито кредитний рахунок у вигляді відновлюваної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено. Умовами кредитного договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії, пені та штрафів за користування кредитом. Відповідно до наданих банком розрахунків, станом на 30.09.2020 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором складає: 60985,91 грн. з яких: заборгованості за тілом (простроченим) кредиту 17818,93 грн., заборгованість за простроченими відсотками 43166,98 грн. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Встановлено, що при укладенні кредитного договору сторони у належній письмовій формі погодили розмір базової процентної ставки за кредитом. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із наданої позивачем виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримавши кредитні кошти не виконав взятого на себе обов`язку зі своєчасного їх повернення та сплати відсотків за користування ними. Тому, у зв`язку з порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачем, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що станом на 13.08.2024 року відповідач має заборгованість в загальному розмірі 60985,91 грн, яка складається з наступного: 17818,93 грн - заборгованість за кредитом та 43166,98 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Твердження представника відповідача про пропуск Банком строку позовної давності, суд оцінює критично, з урахуванням наступного. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Так, матеріалами справи встановлено, що 09.08.2024 року відповідач поповнив картку грошовими коштами, тобто строк позовної давності було перервано. При цьому, з даним позовом Банк до суду звернувся 28.08.2024 року, тобто, в межах строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення зі відповідача суми заборгованості, яка становить 60985,91 грн. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved