Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

04 червня 2024 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з позовом до Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05.09.2002 року. Однак, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, останньому стало відомо, що на квартиру був накладений арешт постановою державного виконавця МВ ДВС Хмельницького МУЮ від 20.03.2008 року, реєстраційний номер обтяження 6837466 від 21.03.2008. На сьогоднішній день щодо позивача відсутня інформація в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо будь-яких відкритих виконавчих проваджень, де б позивач виступав боржником, а тому, на думку позивача, арешт не знято всупереч вимогам законодавства, що перешкоджає йому вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. З огляду на зазначене, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, б/н від 20.03.2008 року, реєстраційний номер обтяження 6837466 від 21.03.2008 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05.09.2002 року. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 16.05.2024 року вбачається, що на вище зазначену квартиру був накладений арешт відповідно до постанови державного виконавця МВ ДВС Хмельницького МУЮ від 20.03.2008 року, реєстраційний номер обтяження 6837466 від 21.03.2008 року. На момент розгляду справи в суді щодо позивача відсутня інформація в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо будь-яких відкритих виконавчих проваджень, де б позивач виступав боржником, також відсутня інформація щодо позивача в Єдиному реєстрі боржників. Вищезазначене підтверджується даними листа Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №51326/25.22-46 від 30.05.2024 року та №130392/25.2147 від 09.10.2024 року. Водночас, Другим відділом ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надано відповідь про те, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт, Міським відділом ДВС ХМУЮ до їхнього відділу не передавалось. При цьому, арешт, накладений постановою державного виконавця МВ ДВС Хмельницького МУЮ від 20.03.2008 року не знято, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16.05.2024 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом об`єктивно встановлено, що арешт накладений на нерухоме майно позивача державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження знято не було. При цьому, відповідачем не зазначено будь-яких правових підстав для продовження існування арешту нерухомого майна та існування відповідних записів про обтяження (арешти) у державних реєстрах. У статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Відтак, не скасований арешт на майно [PERSON] при відсутності виконавчих проваджень та будь-яких майнових претензій до нього, є порушенням закріпленого Конституцією України (стаття 41) права кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що позивач позбавлений права вільно розпоряджатися власним майном, а підстави для скасування накладеного арешту в позасудовому порядку відсутні згідно вимог чинного законодавства. Враховуючи вище викладене, а також те, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо будь-яких відкритих виконавчих проваджень, де б позивач виступав боржником, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування арешту нерухомого майна, є обґрунтованими та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved