Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просить скасувати арешт з невизначеного майна та нерухомого майна, яке належить [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який накладений Іллічівським міським управлінням юстиції в Одеській області на підставі вимоги державного виконавця Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області Рудик О.А. від 29.07.2005 року №03-4016, який зареєстрований 09.08.2005 року 15:07:23 Чорноморською міською державною нотаріальною конторою (68004, вул.Віталія Шума 21, м.Чорноморськ) за №2271066. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог У грудні 2023 року позивачу стало відомо, що до його майна було застосовано обтяження у вигляді «арешту нерухомого майна». У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна від 20.12.2023 року №359186828 міститься запис: «тип обтяження арешт майна», реєстраційний номер обтяження 2271066», «зареєстровано - 09.08.2005 року 15:07:23 Чорноморською міською державною нотаріальною конторою (68004, вул.Віталія Шума 21, м.Чорноморськ)», «підстава обтяження - вимога державного виконавця Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області Рудик О.А. 29.07.2005 року №03-4016», «об`єкт обтяження невизначене майно, все майно», «власник [PERSON] », «заявник - Іллічівське міське управління юстиції в Одеській області». Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, жодне відкрите виконавче провадження відносно позивача відсутнє. 12.01.2023 року з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна. З відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 19.02.2024 року №886/Б-533/03/03.2-06 вбачається, що на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у період з 21.05.2005 по 02.10.2015 перебувало виконавче провадження №3058858 з примусового виконання виконавчого листа №2-1143, виданий 28.12.2001 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, яке завершено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, згідно з даними системи встановлено, що у відношенні [PERSON] у відділах державної виконавчої служби в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутні відкриті виконавчі провадження. Крім того, у системі відсутні відомості щодо виконавчого провадження, за яким зареєстроване обтяження належного [PERSON] майна за вимогою державного виконавця 03-4016 від 29.07.2005, Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Положеннями ч.4 ст.59 Закону, передбачений перблік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з приписами Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Посилаючись на викладені обставини та з метою захисту свого права власності, позивач звернулась до суду, оскільки зняти арешт у досудовому порядку немає можливості, в звязку з чим позивач просила зняти арешт з належного їй нерухомого майна. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2024 року замінено неналежного відповідача належним. В судове засідання представник позивача адвокат Боян О.Б. не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, наддав письмові пояснення, відповідно до яких просив розглядати справу у відсутність відповідача. Згідно\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування У грудні 2023 року позивачу стало відомо, що до його майна було застосовано обтяження у вигляді «арешту нерухомого майна». У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна від 20.12.2023 року №359186828 міститься запис: «тип обтяження арешт майна», реєстраційний номер обтяження 2271066», «зареєстровано - 09.08.2005 року 15:07:23 Чорноморською міською державною нотаріальною конторою (68004, вул.Віталія Шума 21, м.Чорноморськ)», «підстава обтяження - вимога державного виконавця Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області Рудик О.А. 29.07.2005 року №03-4016», «об`єкт обтяження невизначене майно, все майно», «власник [PERSON] », «заявник - Іллічівське міське управління юстиції в Одеській області». Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, жодне відкрите виконавче провадження відносно позивача відсутнє. 12.01.2023 року з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна. З відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 19.02.2024 року №886/Б-533/03/03.2-06 вбачається, що на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у період з 21.05.2005 по 02.10.2015 перебувало виконавче провадження №3058858 з примусового виконання виконавчого листа №2-1143, виданий 28.12.2001 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, яке завершено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, згідно з даними системи встановлено, що у відношенні [PERSON] у відділах державної виконавчої служби в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутні відкриті виконавчі провадження. Крім того, у системі відсутні відомості щодо виконавчого провадження, за яким зареєстроване обтяження належного [PERSON] майна за вимогою державного виконавця 03-4016 від 29.07.2005, Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Положеннями ч.4 ст.59 Закону, передбачений перблік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з приписами Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Отже, оскільки зняти арешт у досудовому порядку у позивача немає можливості, в звязку з чим останній звернувся до суду з даним позовом. Статями 15,16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Відповідно до 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно п.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності насувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі\~статтею 55 Конституції України,\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом\~статті 15 ЦК України,\~право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено\~статтею 16 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до переконання про те, що існування обтяження нерухомого майна позбавляє можливості позивача як власника вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, оскільки іншого способу захисту свого права власності у позивача не має та обраний спосіб в даному випадку суд вважає правильним, таким що не порушує інтереси третіх осіб, таким, що не суперечить закону, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved