Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

У серпні 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 16 800,71 грн; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 22 093,06 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 35 626,42 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 64 595,55 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34 591,71 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 44 372,68 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 1 006,48 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування за постачання гарячого водопостачання у розмірі 504,66 грн; - заборгованість по внескам з обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення у розмірі 130,06 грн; - заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; - витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн; - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 295,82 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок за адресою: [ADDRESS] під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання, а, отже, мешканці квартири [ADDRESS] у цьому будинку, тобто відповідачі, є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які з 01.05.2018 постачає КП «Київтеплоенерго». Проте, відповідачі, будучи споживачами послуг, своєчасно не сплачували кошти за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2024 складає 179 186,36 грн. Крім того, позивач, на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 38 893,77 грн. Надання послуг до 01.05.2018 року відповідачам здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідачі від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялись (не відключались). Позивач просив задовольнити позов в повному обсязі та вирішити питання відшкодування судових витрат. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання 01.10.2024. У судове засідання 01.10.2024з`явився представник позивача. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Розгляд справи було відкладено до 29.10.2024 у зв`язку із неявкою відповідачів. У судове засідання 29.10.2024 сторони не з`явились, про час та місце повідомлені належним чином. 29.10.2024 представником позивача до початку судового засідання до суду була подана заява про розгляд справи без участі представника позивача. Вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, відзив на позовну заяву не надали, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертались. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до відповідачів щодо виконання ним грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Мешканцям будинку, в якому зареєстроване місце проживання відповідачів, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Відповідно до Додатку № 1 та додатку № 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11.10.2018 позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за особовим рахунком № [NUMBER] у сумі 16 800,71 грн та 22 093,06 грн. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту укладання та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідачі користуються послугами, але не виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Свої зобов`язання відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість. З наданих позивачем копій відомостей реєстрації параметрів теплоспоживання, корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, акту про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, звітів, акту про готовність вузла комерційного обліку теплової енергії до роботи, акту прийняття теплового вузла обліку відомостей обліку встановлено, що для будинку за адресою: [ADDRESS] , безперебійно надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. У період, за який позивач просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги, правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон України від 09.11.2017 № 2189-VIII), ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630), Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5.07.2019 № 690 (далі - Правила № 690) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, з 01.05.2018, на них поширювалася дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV (далі - Закон Українивід 24.06.2004 № 1875-ІV). Відповідно до п. 8 Правил № 630 послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 11 Правил № 630 надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. На виконання вимог Закону від 24.06.2004 КП «Київтеплоенерго» на основі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Надання послуг до 01.05.2018 року мешканцям вказаного будинку здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Постановою. Такі договори є договорами приєднання, а отже можуть бути укладені лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24.06.2004 року, яка була чинна на час спірних правовідносин, було визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло-водопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Проте відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 № 1875-ІV , п. 5 ч. 2 ст. 7 ч. 1 Закон України від 09.11.2017 № 2189-VIII, ст. 68 Житлового кодексу України, підп. 1 п. 30 Правил № 630, підп. 5, п. 47 Правил № 690 встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) Згідно з розрахунками позивача сума заборгованості за послуги становить: за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 16 800,71 грн; за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 22 093,06 грн; за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 35 626,42 грн; за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 64 595,55 грн; за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34 591,71 грн; за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 44 372,68 грн; за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 1 006,48 грн; за абонентське обслуговування за постачання гарячого водопостачання у розмірі 504,66 грн; за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення у розмірі 130,06 грн. Відповідно до переліку споживачів послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, зазначених в додатках до договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 року № 602-18 особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] закріплений за «Шеремет». Згідно з відомостями реєстру територіальної громади м. Києва вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Місце проживання відповідачів зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , а, отже, вони є споживачами житлово-комунальних послуг. Суд звертає увагу на те, що відповідачами в ході розгляду справи розрахунок позивача не спростовано. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Зважаючи на те, що відповідачі є споживачами послуг, оплату яких вчасно та регулярно не здійснювали, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 219 721,33 грн, вказана заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Разом з тим, судом встановлено, що у період, за який позивач просить стягнути заборгованість, відповідач [PERSON] , [INFO] , був неповнолітнім та набув повної цивільної дієздатності 29.11.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Частинами 1, 2 статті 32 ЦК України передбачено, що фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має неповну цивільну дієздатність. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. За приписами п. 99.2 ст. 99 Податкового кодексу України грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Як передбачено статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Отже, з огляду на вказані норми чинного законодавства України,[PERSON] , до свого повноліття був обмежений у праві самостійно укладати договори на постачання житлово-комунальних послуг. Відтак, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості, що утворилась до грудня 2020 року, не підлягають задоволенню. Враховуючи вказане та беручи до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості за житлово-комунальні послуги, спожиті відповідачами, позовна вимога про стягнення заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 35 626,42 грн підлягає задоволенню у такому порядку: - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 30.11.2020 послуги з централізованого опалення у розмірі 24 739,25 грн підлягає солідарному стягненню з[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - заборгованість за спожиті з 01.12.2020 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 10 887,17 грн підлягає солідарному стягненню з[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 64 595,55 грн підлягає задоволенню у такому порядку: - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 30.11.2020 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 45 628,26 грн підлягає солідарному стягненню з[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; - заборгованість за спожиті з 01.12.2020 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 967,29 грн підлягає солідарному стягненню з[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. Враховуючи, що заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з постачання гарячої води відсутня, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вище вимоги позивача. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За подання цього позову до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3 295,82 грн, а також витрати позивача, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, складають 43,00 грн. Не дивлячись на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволенню позову, сума заборгованості, яку стягує суд з відповідачів за вимогою позивача, не змінилась, відтак, судовий збір та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, стягуються з відповідачів у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: partial