Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~12.12.2018 року до Березівського району Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, Березівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2018 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Дєткова О.Я. Відповідно до розпорядження №366 від 13.12.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Лебединського С.Й. Під час перебування справи у попередніх складах суду, замінено позивача, яка померла - на [PERSON] та відповідача Березівську міську раду Одеської області. Так, ухвалою суду від 22.01.2021 року у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] , залучено до участі у справі її правонаступника [PERSON] . Ухвалою суду від 16.01.2023 року залучено до участі у справі процесуальним правонаступником Гуляївської сільської ради Одеської області - Березівську міську раду Одеської області. Відповідно до розпорядження №254 від 07.11.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді [PERSON] 07.11.2023 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А. Ухвалою суду від 08.11.2023 року справу прийнято до свого провадження. Ухвалою суду від 11.03.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] , згідно протоколу правління КСП «Тилігул» №3 від 28.02.1993 року зарахована в члени колективного сільськогосподарського підприємства «Тилігул», на підставі розпорядження Березівської районної державної адміністрації №18 здійснено розпаювання землі, яка перебувала у власності вказаного підприємства, сформовано списки осіб, які мали право на земельну частку та затверджено розміри земельних часток. 25.04.1997 року рішенням Гуляївської сільської ради народних депутатів Березівського району Одеської області передано у колективну власність КСП «Тилігул» 1619.52 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтвердженням чого є державний акт на право колективної власності на землю, додатком до якого є список громадян членів КСП. У 1997 році у зв`язку з відсутністю бланків сертифікатів на земельну частку (пай) та уточнення списків осіб, які мають право на земельну частку, розпорядженням Березівської РДА Одеської області затверджені уточнені розміри земельних часток в 6.8 умовних кадастрових гектарах. Таким чином [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Тилігул», керівником підприємства було повідомлено, що вона отримала право земельну частку площею 6.8 га, в тому числі ріллі 6.2 га, пасовищ 0.5 га, багаторічних насаджень 0.1 га та може використовувати вказану землю, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) не видали. Оскільки [PERSON] фактично була власником земельної частки, між нею та ТОВ «Тилігул» укладено договір оренди земельного паю від 28.02.2000 року. У 2017 року [PERSON] вирішила оформити право власності на вищевказану земельну ділянку. Однак з`ясувалось, що до списку членів КСП «Тилігул» її не внесено та сертифікат не видавався, отже невнесення її до списку осіб, які мають право на земельну частку суперечить її інтересам та порушує її права, у зв`язку з чим просила задовольнити позов та визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 6.8 умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.11.2024 року. В судове засідання 07.11.2024 року позивач або його представник не з`явилися, однак 07.11.2024 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та 26.09.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають, просять задовольнити їх у повному обсязі. Представник\~відповідача Березівської міської ради Одеської області у судове засідання також не з`являвся, хоча належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. 12.12.2023 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами. (а.с.153). Представник Березівської державної адміністрації Одеської області у судові засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином про причини своєї неявки суд не повідомив. В порядку ч.2\~ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України\~ (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України"). \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача та відповідача у їх заявах, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до частин першої та другої\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»(далі - Порядок паювання земель) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. За\~пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей\~22,\~23 ЗК України\~(в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року (із змінами та доповненнями внесеними згідно з\~Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), згідно зі\~статтею 25ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі цього акту. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. Таким чином, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сількогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності саме на день видачі колективному сількогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю. Зазначений підхід застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.05.2021 р. у справі № 599/2259/19, від 15.06.2021 у справі № 743/961/20. Архівною довідкою Березівської РДА Одеської області від 06.08.2018 року підтверджується, що в списку громадян членів КСП «Тилігул» с. Мар`янівка Березівського району прізвище [PERSON] відсутнє (а.с.17). [PERSON] не зверталася до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення її до списку. Таким чином, судом встановлено, що на момент отримання КСП «Тилігул» Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] не була включена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) із земель вказаного КСП, а тому і не набула права на земельну частку (пай) із земель КСП «Тилігул» , так як законодавство пов`язує набуття права на земельну частку (пай) саме з моментом отримання господарством Державного акту на право колективної власності на землю та включенням до списку осіб, що мають на це право. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно була зарахована в члени сільськогосподарського підприємства «Тилігул» с. Мар`янівка Березівського району на підставі протоколу засідання правління сільськогосподарського підприємства «Тилігул» №3 від 28.02.1993 року, що підтверджується архівною довідкою виданою Березівською районною державною адміністрацією від 17.08.2018 року (а.с.9-11). \~ \~ \~ \~Згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-04-05-002 від 16.11.1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Тилігул» передано у колективну власність 1619.52 гектари землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12-13). \~ \~ \~ \~Розпорядженням Березівської районної державної адміністрації Одеської області затверджено розміри земельних часток (паїв) колективному сільськогосподарському підприємству «Тилігул» в умовних кадастрових гектарах по 6.8 га, також прийнято рішення щодо видачі громадянам сертифікатів на право на земельні частки (а.с.14). \~ \~ \~ \~Факт перебування в трудових відносинах з КСП «Тилігул», не може бути безумовним доказом того, що позивач являлася членом КСП і має право на земельну частку (пай). Позивачем не надано жодного належного доказу того, що [PERSON] була членом КСП «Тилігул» саме на момент отримання КСП «Тилігул» Державного акту на право колективної власності на землю та затвердження списку осіб, що мають право на земельну частку (пай)\~та її неправомірно не включили до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю). Тому,враховуючи\~вищенаведене,\~суд доходить\~до висновку\~про відмову в задоволенні позовних вимог\~ [PERSON] до Березівської міської ради Одеської області та Березівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на земельну частку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed