Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] , Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, звернувся адвокат Бобровник Денис Олександрович. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 24.01.1976 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у подружжя є діти. [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина, та діти. Представник позивача зазначає, що у зв`язку з відсутністю документів, які би за життя спадкодавця посвідчували його право власності на майно, позивач не має можливості оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому, змушена звертатись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до положення ст. 392 ЦК України. На підставі викладеного представник позивача просить: 1.Визнати за [PERSON] право власності на частку квартири загальною площею 69.5 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; 2. Визнати за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1474,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; 3. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру, загальною площею 83,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; 4. Визнати за [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на нежитлове приміщення офісу-магазину, загальною площею 147.2, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; 5. Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки BMW, модель XI, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] 217 року випуску в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду від 23 жовтня 2023р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ч. 5 ст.177 ЦПК України. На виконання ухвали про залишення позову без руху на адресу суду 02.11.2023 року (вх. № 31966) надійшла заява про усунення недоліків за підписом представника позивача адвоката Бобровник Дениса Олександровича, згідно поданої заяви представник позивача надав суду звіти про оцінку майна. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.95). На адресу суду 12.12.2023 року (вх. № 36943) надійшла заява за підписом відповідача [PERSON] про визнання позову (а.с.112-113). В подальшому, 19.12.2023 року (вх. № 37933) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» С.В. Бойко. Згідно відзиву на позов представник відповідача зазначив, що відповідно до позовних вимог, відповідач не вбачає можливості встановити, які права та законні інтереси позивача порушенні Банком відносно позивача [PERSON] в правовідносинах спадкування, якими діями (або утриманням від вчинення дій). Банк не може відновити порушені права та законні інтереси позивача. Представник зазначив, що у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно. Таким чином, до [PERSON] , як до нового власника іпотечного майна, в разі задоволення зазначеного позову, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» перейдуть всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечними договорами у тому ж обсязі ц на тих умов, на яких вони належали попередньому іпотекодавцю [PERSON] на момент укладення договорів іпотеки. З урахуванням викладеного представник відповідача просить: визнати правовий статус відповідача АТ «ПУМБ» як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та ухвалити рішення суду на підставі наявних у справі документів (т. 1, а.с.117-121). До відзиву на позовну заяву представником відповідача надані копії документів щодо обставин позову ( т. 1, а.с.122-143). Також, на адресу суду 20.12.2023 року (вх. № 38007) надійшло клопотання представника позивача про приєднання доказів (т. 1, а.с.155-167). Крім іншого, 20.12.2023 року (вх. № 38080) надійшло клопотання представника позивача про заміну статусу учаснику провадження (т. 1, а.с.169-171). В подальшому, 26.12.2023 року (вх. № 38610) надійшла заява про визнання позовної заяви за підписом відповідача [PERSON] (т. 1, а.с.192-194). Ухвалою суду від 21.05.2024 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування копії спадкової справи (т. 1, а.с.230). На виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду 01.07.2024 року (вх. № 21939) надійшла копія спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с.3-26 том №2). Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року замінено процесуальний статус відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.48-49 том №2). На адресу суду 06.11.2024 року надійшла заява за підписом позивача та представника позивача адвоката Слободян Ю.В. щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача та ухвалення рішення суду. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] також звернулись на адресу суду з заявами про визнання позовних та можливості розгляду справи за їх відсутності (а.с. 112-113; 192-194 том №1). Також, 06.11.2024 року надійшла заява за підписом представника третьої особи Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» щодо можливості розгляду за відсутності третьої особи, згідно заяви представник зазначив, що вирішення спору залишає на розсуд суду (а.с.51 том №2). З огляду на зазначене судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, звернулись на адресу суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання право власності на майно у порядку спадкування за законом [PERSON] свої вимоги обґрунтувала тим, що 24 січня 1976 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яку спадкоємець не може прийняти через відсутність документів, а відтак вимушена звернутись до суду. Судом встановлено, що від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] помер, актовий запис № 3518 (а.с.31 том №1). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема: нежитлова будівля, загальною площею 1474,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; (одна друга) частки квартири, загальною площею 69.5 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; квартира, загальною площею 83,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 147.2 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб марки BMW, модель X1, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , 2017 року. Згідно копії спадкової справи встановлено, що позивач у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гарської Вікторії Валеріївни, спадкова справа №43/2023 (а.с.3-26 том №2). Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] у розумінні ст. 1261 ЦК України, є Позивач, з якою померлий на час смерті перебував у зареєстрованому шлюбі та їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи, інших спадкоємців немає, заповіту спадкодавець не залишив. Згідно повідомленням приватного нотаріуса Гарською В.В. №258/02-14 від 11.10.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлову будівлю, загальною площею 1474,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; (одну другу) частку квартири, загальною площею 69.5 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; квартиру, загальною площею 83,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 147.2 км.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та транспортний засіб марки BMW, модель X1, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , 2017 року. Також у Повідомленні №258/02-14 від 11.10.2023 року зазначено, що позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання право власності в порядку спадкування щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] . Таким чином, за відсутності документів, які би за життя Спадкодавця посвідчували його право власності на вищезазначене майно, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За приписами до ч.1 ст.1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Частиною 3ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У випадку відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно питання спадкування такого майна може вирішуватись лише у судовому порядку відповідно до ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц). З огляду на зазначене, рішення суду про визнання права власності на спадкове майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна в порядку спадкування. Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Згідно п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем не заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат, а відтак судом не вирішується питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved