Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Адвокат Сахончик О.О. в інтересах [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.06.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Кіровським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №376. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача з відповідачем було фактично припинено з початку 2023 року, у зв`язку з чим більше року вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, любові та взаємоповаги між ними не лишилось, діти залишились проживати з позивачем. За час спільного життя, між сторонами досить часто виникали сварки, але вони знаходили компроміси та намагались зберегти сім`ю заради дітей. Проте на даний час, враховуючи ту обставину, що відповідач повідомила позивача, що вона має іншого чоловіка, з яким тривалий час спільно проживає, вважають, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та неможливим. Будь-яких спорів з приводу майна на даний час у сторін відсутні, питання щодо розподілу майна буде вирішуватись в окремому порядку. Діти фактично проживають з позивачем та після розірвання шлюбу будуть продовжувати проживати з батьком. Спору щодо визначення місця проживання дітей або участі у їх вихованні між позивачем та відповідачем не має, оскільки відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Питання щодо фінансового забезпечення дітей між сторонами не врегульовано та це питання буде вирішено в окремому провадженні. Даний спір в порядку досудового врегулювання вирішити не можливо, оскільки сторони мають неповнолітніх дітей. На підставі викладеного представник просила шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Сахончик О.О. до суду подано заяву з проханням розглянути за відсутністю позивача та його представника. Проти прийняття судом заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надала, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів та за згоди позивача постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №376 від 27 червня 2014 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . 26 липня 2024 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.10.2014 року, виданого Красногвардійським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1212, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданий Соборним районним у місті Дніпрі відділом ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №2362. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 968,96 гривень.

Outcome: approved