Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

04.09.2024 року [PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області позовом до ТОВ «Фінансово правова група ЛЕКС» з вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, реєстраційний номер 722 від 13.01.2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем про стягнення з [PERSON] , заборгованості в розмірі 47238,63 грн. (сорок сiм тисяч двiстi тридцять вiсiм гривень 63 копiйки) за кредитним договором . В обґрунтування вимог вказує, що 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис №722, про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості в розмірі 47238,63 гривень за кредитним договором № 200114700 від 29.09.2014 року(далі - виконавчий напис). 17.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 68675757 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. 12.06.2023 року винесено постанову про арешт коштів. Також у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про те, що в позивача утворилася перед відповідачем заборгованість за кредитним договором № 200114700 від 29.09.2014 року. Виконавчий напис нотаріуса видано про: звернення стягнення з громадянина України, [PERSON] , який є боржником за договором N 200114700 від 29.09.2014 року, укладеним з ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеним з ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", та договором відступлення права вимоги N 516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНСТАНДАРТ та договором про: відступлення права вимоги № 516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ "ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС", заборгованості за договором № 200114700 від 29.09.2014 року. Строк платежу за договором № 200114700 від 29.09.2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.09.2014 по 16.11.2021 року. Сума заборгованості становить 46388,63 грн., що складається з: простроченої заборгованісті за сумою кредиту, що становить 15029,77 грн., прострочена заборгованість за нарахованими доходами становить 31358,86 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плату із стягувача в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 47238,63 грн. Відповідно до цього, за зверненням представника ТОВ «Фінансово правова група ЛЕКС» із заявою про примусове виконання вищевказаного рішення\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~міста Києва\~Шарковим Олександром\~Олександровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68675757 від 17.02.2022 року. Позивач посилається на відсутність у нього будь-якої заборгованості перед ТОВ «Фінансово-правова група «ЛЕКС», в тому числі й у розмірі 47238,63 грн., оскільки з відповідачем жодних кредитних договорів не укладалось, кредитів та грошових коштів від даного товариства він не отримував та жодних зобов`язань, в тому числі, кредитних, перед даною установою він не має. Окрім цього посилається на те, що на момент звернення стягувача - ТОВ «Фінансово-правова група «ЛЕКС» до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, заборгованість повинна існувати, крім того, вона має бути безспірною, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису нотаріуса для стягнення заборгованості. Проте, в даному випадку наявність заборгованості є спірною, оскільки позивач заперечує наявність будь-якої заборгованості перед ТОВ «Фінансово-правова група «ЛЕКС» та її розмір. Зазначає, що, оскільки позивач жодних кредитних договорів із відповідачем не укладав та не підписував, то, відповідно, нотаріусу не могли бути подані документи, які б свідчили про визнання ним визначеної даною установою заборгованості. Крім того, нотаріально посвідчені документи теж не могли бути надані. Жодних вимог про погашення заборгованості ТОВ «Фінансово-правова група «ЛЕКС» позивачу не пред`являв. Отже, наявність спору щодо заборгованості позивача перед ТОВ «Фінансово-правова група «ЛЕКС» підтверджує і той факт, що відсутні будь-які докази і документи, які б підтверджували саме такий розмір заборгованості 47238,63 грн., який позивачем не визнається. Зважаючи на те, що розмір заборгованості [PERSON] має спірний характер та не визнається позивачем, ним не укладались жодні кредитні договори з ТОВ «Фінансово-правова група «ЛЕКС», тим більше ніякі договори нотаріально не посвідчувались, а виконавчий напис нотаріуса не може здійснюватися на підставі договору, який не посвідчено нотаріально, тож вбачається наявність порушення норм законодавства при вчиненні нотаріальних дій вищевказаного характеру, а відтак позивач просить суд визнати вищевказаний виконавчий напис нотаріуса, таким що не підлягає виконанню та покласти на відповідача судові витрати у справі. Додатково позивачем зазначено, що Наказом Міністерства юстиції України визначено, що відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 06.09.2022 року № 2, на підставі п.п. «6» та «з» п. 2 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про нотаріат», а саме, у зв`язку із винесенням обвинувального вироку суду, який набрав чинності, та набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, було анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 23.11.2007 року за № 6638 на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 09.09.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 31-32). Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272\~ЦПК України відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с. 35, 39-40). Представник відповідача у встановлений строк відзив на позов не подав. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на їх задоволенні (а.с. 59, 65-66, 68). Також 30.09.2024 року до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] про стягнення понесених судових витрат, відповідно до якої представник позивача просив стягнути з ТОВ "ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС" на користь [PERSON] судові витрати, які понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи (10 000 гривень - професійна правнича допомога; 968.96 гривень - судовий збір) (а.с.41-42). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності (а.с. 35, 64). Треті особи, кожен зокрема, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань від них до суду не надходило (а.с. 63, 67). Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис №722, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за договором N 200114700 від 29.09.2014 року, укладеним з ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеним з ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", та договором відступлення права вимоги N 516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНСТАНДАРТ та договором про: відступлення права вимоги № 516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ "ФІНАНСОВО-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС" (Новий кредитор) - Стягувач, заборгованості за договором № 200114700 від 29.09.2014 року. Строк платежу за договором № 200114700 від 29.09.2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.09.2014 по 16.11.2021 року. Сума заборгованості становить 46388,63 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту, що становить 15029,77 грн., прострочена заборгованість за нарахованими доходами становить 31358,86 грн. До складу заборгованості включена плата за вчинення виконавчого напису (а.с. 11-зворотній бік). Підставою для вчинення спірного виконавчого напису слугувала заява директора ТОВ «Фінансово-правова група ЛЕКС» від 17.01.2022 року № 722-1-4 про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. № 722 від 12.01.2022 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово-правова група ЛЕКС», коштів у розмірі 47 238 грн. 63 коп. (а.с. 11). При дослідженні виконавчого напису нотаріуса № 722 встановлено, що він вчинений в місті Києві 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. (а.с. 11-зворотній бік). На підставі вказаного виконавчого напису, 17.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 68675757 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Також у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про те, що в позивача утворилася перед відповідачем заборгованість за кредитним договором № 200114700 від 29.09.2014 року (а.с.22-23). 12.06.2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.16-17). Проаналізувавши надані докази суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так,\~згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат»\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість.\~Перелік документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів,\~встановлюється постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~р.\~№ 1172 (в редакції, чинній до 21 лютого 2017 року). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 13.01.2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, доказів надання приватному нотаріусу кредитного договору, який би був посвідчений нотаріально, матеріали справи не містять, та відповідачем суду не надано, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 13.01.2022 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 13.01.2022 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Зі свого боку, відповідачем не виконано положення ст. 191 ЦПК України щодо права подання відзиву на позовну заяву, про наслідки чого було роз`яснено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 09.09.2024 року (а.с. 31-32), та не подано до суду жодного належного й достовірного доказу щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦК). Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В матеріалах справи міститься копія договору про надання правничої допомоги № 5, укладеного 22.08.2024 між [PERSON] та Адвокатським бюро «Сергія Лисенка», платіжна інструкція № 8К92-Н4Н9-4ТКХ-6890 від 27.09.2024 року на суму 5\~000,00 грн., в якості оплати послуг правничої допомоги згідно договору зі [PERSON] , платіжна інструкція № 5ЕА4-ВРТС-РАРВ-А6ЕТ від 29.08.2024 року на суму 5 000,00 грн., в якості оплати послуг правничої допомоги згідно договору зі [PERSON] , детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги гр. [PERSON] у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (на виконання умов Договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.09.2024 року, копія ордеру на надання правничої допомоги [PERSON] (а.с. 43-50). За таких обставин, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 968,96 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 10 000 гривень у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved