Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У квітні 2024 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути на свою користь з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з центрального опалення у розмірі 20 559,28 грн, з центрального гарячого водопостачання у розмірі 80684,27 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з центрального опалення у розмірі 27 408,64 грн, центрального постачання гарячої води у розмірі 69 254,66 грн; за спожиті з 01.11.2021 року по 01.03.2024 року послуги з теплової енергії у розмірі 27 451,78 грн, з постачання гарячої води у розмірі 46 781,06 грн; за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 837,84 грн та гарячого водопостачання у розмірі 947,87 грн, а всього 273 928,40 грн, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн; судовий збір у розмірі 3 594,04 грн. В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» посилається на те, що з 01.05.2018 року КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" є виконавцем комунальних послуг до 31.10.2021 року - з центрального опалення та з центрального постачання гарячої води. З 01.11.2021 року є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. На своєму веб-сайті оприлюднив типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Будинок за адресою: [ADDRESS] , в цілому під`єднаний до мереж тепло - та водопостачання, як наслідок квартира кв. [ADDRESS] за вищевказаною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло - та водопостачання, а тому відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 року споживачами послуг з ТЕ/ПГВ, від яких у встановленому чинним законодавством порядку не відмовивлялись (не відключались). Позивач надає відповідачам щомісячно послуги, проте відповідачі у порушення вимог законодавства своєчасно не сплачують за споживі послуг ЦО/ЦПГВ та ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.03.2024 року складає 170 899,14 грн, за період з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року з центрального опалення в розмірі 27 408,64 грн, за послуги з центрального постачання гарячої води у розмірі 69 254,66 грн; за період з 01.11.2021 року за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 451,78 грн, з постачання гарячої води у розмірі 46 784,06 грн. Також, у період з 31.10.2021 року заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку послуг з центрального опалення у розмірі 0,00 грн, з цетрального постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; за період з 01.11.2021 року заборгованість зі сплати за обонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 837,84 грн, з гарячої води у розмірі 947,87 грн. Також, на підтаві договору про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18 укладеного між ПАТ ""КИЇВЕНЕРГО" та КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" набув право грошової вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з центравльного опаленнята/або з центрального постачання гарячої води у розмірі 101 243,55 грн. У зв`язку з вказаними обставинами просить позов задовольнити. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та справу передано судді (т. 1, а.с. 194-165). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін та витребувано докази у справі (т. 1, а.с. 199). 12.07.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з центрального опалення у розмірі 20 559,28 грн, з центрального гарячого водопостачання у розмірі 80684,27 грн та за послуги з центрального опалення та послуги з постачання гарячої води за період з 01.05.2018 року по 21.04.2021 року. Представлені позивачем докази не дають змогу визначитись з реальним розміром заборгованості відповідачів, оскільки всі розрахунки містять суперечливу інформацію. Жодних оплат заборгованості, строк позовної давності минув, оскільки позивач здійснює розрахунок суми боргу з липня 2015 року (т. 2, а.с. 1-4). 30.07.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просить позов задовольнити повністю. Вказує, що відповідачі від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялась (не відключалась) та з претензіями не зверталась. Вважають, що оскільки між позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» договір про відступлення прав вимоги № 602-18 було укладено 11.10.2018 року, то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 року відповідачами послуг починається з моменту укладення договору про відступлення (т. 2 а.с. 52-55). Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП«КИІВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511) та від 28.03.2018 року № 34 (5085) (а.с. 171).Свідоцтвом повного і беззастережно о акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Згідно інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.02.2024 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (а.с. 7). Згідно інформації КП "ГІОЦ" з реєстру територіальної громади м.Києва за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отже вони є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго» (ПАТ «Київенерго») за вказаною адресою (а.с. 196-197). Доказів, які б підтверджували, те, що відповідачі не є користувачами послуг КП «Київтеплоенерго» (ПАТ «Київенерго») за вказаною адресою відповідачами не надано. На підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожити до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води (а.с.170). Згідно п. 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. У період надання вказаних послуг заборгованість відповідачів перед позивачем з центрального опалення 20 559,28 грн (а.с. 17) та з централізованого гарячого водопостачання - 86 172,32 грн (а.с. 18). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, абз.2 п.21 з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з розрахунку заборгованості за житлово - комунальні послуги КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з центрального опалення у розмірі 20 559,28 грн, з центрального гарячого водопостачання у розмірі 80684,27 грн; за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з центрального опалення у розмірі 27 408,64 грн, центрального постачання гарячої води у розмірі 69 254,66 грн; за спожиті з 01.11.2021 року по 01.03.2024 року послуги з теплової енергії у розмірі 27 451,78 грн, з постачання гарячої води у розмірі 46 781,06 грн; за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 837,84 грн та гарячого водопостачання у розмірі 947,87 грн (а.с. 9-16). Суд звертає увагу на те, що стороною відповідачів в ході розгляду справи розрахунок позивача не спростовано належними та допустимими доказами. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі доказ щодо письмового звернення до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про відключення/постачання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання або про здійснення перерахунку боргу за адресою проживання. Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. З письмових матеріалів справи вбачається, що позивач подав позовну заяву до суду 24.04.2024 року. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та діє станом на час розгляду цієї справи. Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшову строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено. Указом Президента України № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. На час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває. Згідно з п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, з 2 квітня 2020 року визначена статтею 257 ЦК України позовна давність продовжена. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги доводи представника позивача, щодо продовження дії строків, визначених статтею 257 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Зважаючи на те, що відповідачі є споживачами послуг, оплату яких вчасно та регулярно не здійснювали, що призвело до утворення заборгованості у загальному розмірі 273 928,40 грн, вказана заборгованість підлягає стягненню з них в примусовому порядку. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго» (ПАТ «Київенерго») за адресою: [ADDRESS] , не надали доказів про виконання своїх обов`язків щодо сплати за надані послуги або непроживання за вказаною адресою, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також з відповідачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 4 108,93 грн витрати, пов`язані з розглядом справи (отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), в розмірі 43,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved