Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду зі згаданим позовом до відповідача, в якому просить визнати договір міни квартири від 11.12.1997, а саме: квартири [ADDRESS] та укладений між [PERSON] , яка діяла за себе, сина [PERSON] , від імені якого вона діяла як його законний представник та [PERSON] , зареєстрований Комсомольською універсальною біржею за реєстраційним №160 від 11.12.1997 та Кременчуцьким міським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним №295 від 08.01.1998, дійсним. Встановити факт того, що зазначений договір міни квартири від 11.12.1997 належить [PERSON] як співвласнику частки цієї квартири. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.1997 між [PERSON] , що діяла від його імені, на той час неповнолітнього, та [PERSON] був укладений договір міни квартири, зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржою та Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним № 295 від 08.01.1998. Згідно вказаного договору міни [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] отримали у приватну власність в рівних частках квартиру [ADDRESS] . У 2013 році товарна біржа припинила свою діяльність, зазначена квартира не оформлена нотаріально, тому просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним вищевказаний договір міни квартири. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розгляд справи слухати у її відсутність. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надіслала до суду заяву, в якій підтвердила обставини, викладені у позові, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розгляд справи слухати у її відсутність. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Так, 11.12.1997 між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від імені неповнолітнього сина [PERSON] , був укладений договір міни квартири [ADDRESS] , на квартиру [ADDRESS] , що був зареєстрований в універсальній товарній біржі від 11.12.1997 під реєстраційним №160, зазначена вище квартира зареєстрована на праві власності покупців в Кременчуцькому МБТІ 08.01.1998 за реєстром №295 в книзі №4 (а.с.9-10). Відповідно до договору міни продавець [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] . Обидві сторони виконали умови угоди, проте не посвідчили її в нотаріальній конторі. Згідно з ч. 2\~ст.47 ЦК УРСР\~в редакції 1963 року, що діяла на момент укладення договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, чинні на час укладення договору міни між позивачем та відповідачем норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в\~ст. 220 ЦК України, діючого в даний час. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. \~ \~ \~ \~Згідно з ст.\~1,\~2,\~15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року, чинним на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних із ним торгівельних операцій. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені\~ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає, що право\~власності на\~вищезазначену квартиру\~виникло у\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~з моменту\~укладення договору\~міни від\~11.12.1997\~року і\~зареєстрованого у\~Кременчуцькому МБТІ\~за реєстровим\~номером 295,\~отже є\~обґрунтовані підстави\~визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем частки права власності на придбане нерухоме майно.\~\~ Відповідно до ч.3\~ст.334 ЦК України\~право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Відповідно\~до ч. 4 ст. 715 ЦК України право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 716 ЦПК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Наведений у ч.1 ст.315 ЦПК України\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним і відповідно до ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки. Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що даний договір відповідає вимогам для дійсності правочину, що передбачені\~ст.203 ЦК України, оскільки складений у письмовій формі та зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржою, виконання договору спричинило реальне настання правових наслідків та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, необхідне заявнику для захисту свого права власності, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] та тим самим здійснити судовий захист його майнових прав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с.1,2). З урахуванням того, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд,

Outcome: approved