Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

У липні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.02.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №203. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що останнім часом сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, поведінку та роль кожного з подружжя та втрату почуття любові. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні зазначила, що час наданий судом для примирення не дав результату. Надала суду відповідну заяву в якій вказує, що підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, на розлученні наполягає. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2000 року між сторонами укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №203. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Також, позивач зазначила, що наданий час для примирення не дав результату та сторони не змогли досягти взаєморозуміння. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved