Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та переселення у власну квартиру. В обгрунтування заявленого позову зазначила, що вона є власником 49/200 частин квартири під номером [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Хмельницької нотаріальної контори Гусєвою Л.В. 02.12.2020 у спадковій справі № 222-2020. Попереднім власником 49/200 частини квартири був [PERSON] , її чоловік та рідний брат [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Між братами [PERSON] та [PERSON] існував спір щодо частки їх матері у вказаній квартирі - [PERSON] , яка померла [INFO] . На сьогоднішній день спадщина після смерті [PERSON] ніким із спадкоємців не оформлена та право власності на 49/200 частин квартири [ADDRESS] продовжує рахуватись за [PERSON] , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2020. Скасувавши право власності [PERSON] на спадщину після смерті матері [PERSON] , відповідач [PERSON] сам пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері, оскільки не ставив питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками по одній третині кожен квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав від 22.11.2021 та зареєстровані у ній. З грудня 2014 року після смерті [PERSON] відповідачі фактично користуються спірною квартирою. У спірній квартирі не зареєстрований ніхто, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання. Після оформлення права власності на успадковану частину квартиру після смерті чоловіка [PERSON] позивач неодноразово зверталась до відповідачів та до правоохоронних органів вирішити питання щодо користування спірною квартирою, однак позитивних результатів це не дало. Просить усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення відповідачів у власне житло. В свою чергу [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , Першої Хмельницької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. В обгрунтування заявленого позову зазначив, що [INFO] померла його матір, [PERSON] . На момент її смерті їй належало 49/100 частини квартири під номером [ADDRESS] , інших 49/100 частини належало його брату [PERSON] згідно свідоцтва про право власності. У даній квартирі проживав він, його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] , оскільки матір потребувала постійного догляду у зв`язку з важкою хворобою. Його сім`я здійснила і поховання матері. Він прийняв спадщину після смерті матері і померлим [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння майном. Йому як спадкоємцю першої черги повинна належати на прав власності вся квартира номер вісім, що знаходиться по [ADDRESS] , оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем на час його смерті, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Нотаріус Гусєва Л.В. не мала законних підстав, а відповідачка [PERSON] не мала законного права отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON] після смерті [PERSON] , видане 02 грудня 2020 року нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1615. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник позов підтримали та просять його задоволити із викладених у заяві підстав. В судове засідання означене на 31.10.2024 не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] позивач за зустрічним позовом та відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлені про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. ІІ. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 17 березня 2023 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про виселення з квартири. Представником [PERSON] було подано відзив на позов, в якому посилається на те, що заповіт складений [PERSON] є нікчемним, позаяк він не мав на це права, оскільки свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.02.2019 визнано недійсним та він не мав права на спадкування після смерті матері. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10 серпня 2023 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Першої Хмельницької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та продовжено його розгляд з первісним позовом в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.10.2023 витребувано в Хмельницькому бюро технічної інвентаризації інвентаризаційні справи на квартири під номером сім та вісім у будинку [ADDRESS] . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29 листопада 2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 вересня 2024 суд повернувся до стадії підготовчого провадження та притягнув до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Хмельницьку міську раду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03 жовтня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. 31.10.2024 ухвалено рішення у справі. Суд, вислухавши доводи учасників судового процесу, даними ними в ході розгляду справи, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому 03 грудня 1997 року 49/100 комунальної двокімнатної квартири [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Вказані обставини підтверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.09.2004 року (номер витягу 4650293) за кожним зареєстровано по 49.200 частки. У зв`язку із смертю [PERSON] її долю в означеній квартирі успадкувала її донька, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою 08.12.2004, реєстровий номер 1-2533. [INFO] померла [PERSON] , матір [PERSON] та [PERSON] . В нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини спадкоємці першої черги не звертались. В серпні 2015 року [PERSON] звернувся із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, і рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2015 року поданий ним позов було задоволено. Проте, постановою апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року таке рішення суду скасовано та ухвалено нове, яким у задоволені позову відмовлено. Державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 02 листопада 2015 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2015 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 49/200 частини спірної квартири після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та зареєстровано за ним право власності на означену частку квартири. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2019 свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.11.2015 на ім`я [PERSON] державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Шевцовою І.А. як спадкоємцю майна [PERSON] , яка померла [INFO] , яка складається із 49/200 частини квартири [ADDRESS] було скасовано. Постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.02.2020 рішення суду залишено в силі. Позивач за первісним позовом, [PERSON] , звернувся до суду про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , і рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2022 такий факт прийняття спадщини було встановлено. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 02.05.2023 рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2022 року скасовано, а подану заяву залишено без розгляду. З питанням встановлення додаткового строку [PERSON] до суду не звертався, як і не звертався з позовом про встановлення факту прийняття спадщини. З наведених підстав обидва спадкоємці за законом втратили право на долю у спадщині після смерті їх матері [PERSON] , а посилання позивача [PERSON] на фактичне прийняття спадщини не відповідає вимогам частини 3 статі 1268 ЦК України, оскільки він був зареєстрований разом із членами своєї сім`ї за іншим місцем проживання у квартирі [ADDRESS] . З цих підстав йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Цим рішенням констатовано факт не прийняття спадщини [PERSON] [INFO] [PERSON] помер , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис за № 885. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, позивач за первісним позовом 02 липня 2020 звернулась у визначеному законом порядку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та їй у передбаченому законом порядку видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Вавринчук О.М. 05 лютого 2018 року за реєстровим номером 117. Після смерті брата [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся і [PERSON] , як спадкоємець другої черги, проте він до спадщини не закликався за наявності заповіту, тому нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори правомірно 02 грудня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на 49/200 часток у спільній частковій власності на квартиру під номером вісім в житловому будинку за номером [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому 03 грудня 1997 на підставі розпорядження № 19467 від 03.12.1997, зареєстрованим Хмельницьким бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 20333. При цьому частка [PERSON] в майні 49/200 залишилась відкритою. Таким чином, 49/200 часток у вказаній квартирі залишилась невитребуваною спадкоємцями за законом, як наслідок її може спадкувати держава. В цілому вказана квартира під номером вісім у будинку номер [ADDRESS] складається з двох кімнат площею 16.2 кв.м та 12,8 кв.м., загальною площею 29.0 кв.м. та кухні площею 12.6 кв.м. Квартира під номером 7 у цьому будинку загальною площею 36.8 кв.м. перебуває у власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.07.2007 року, і посилання [PERSON] на те, що вказана квартира має чотири житлових кімнати загальною площею 72.8 кв.м. та житловою площею. 59,4 кв.м. спростовується матеріалами інвентаризаційних справ. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.11.2021 у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності перебуває квартира під номером [ADDRESS] на підставі свдіоцтва про право власності [NUMBER] від 18.11.2004 виданого управлінням комунального майна Хмельницької міської ради (а.с.26). Відповідно до положень частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями частини 1 статі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином суд визнає факт проживання [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі безпідставно, а права [PERSON] порушеними, створення ними перешкод у користуванні часткою у цій квартирі законному власнику, і право проживання в ній у відповідачів не виникло. Тому з цих підстав вони підлягають виселенню. Натомість, поданий [PERSON] зустрічний позов про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом є необгрунтованим, безпідставним, і таким, що задоволенню не підлягає. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач, як спадкоємець першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України, прийняла спадщину за заповітом після смерті чоловіка у відповідності до вимог ст.ст. 1268, 1270 ЦК України. Такий заповіт не скасований та не визнаний судом недійсним, позивач має право на спадкування частки у квартирі, що належала йому відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 03.12.1997 відділом приватизації Хмельницького міськвиконкому на 49/100 квартири під номером вісім, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. З цих підстав свідоцтво про право власності за заповітом, видане [PERSON] 02.12.2020 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відповідає закону. Позивач [PERSON] за зустрічним позовом як спадкоємець другої черги за законом та при наявності заповіту не вправі спадкувати долю [PERSON] . З наведених підстав зустрічний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог частини 1 пункту 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у разі задоволення позову на відповідачів в сумі по 536,8 грн. з кожного. На підставі наведеного та

Outcome: approved