Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

22 березня 2024 року [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі відповідач-1, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), [PERSON] (далі відповідач-2, [PERSON] ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка завдана ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 листопада 2023 року о 09.30 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot 308», р.н. [NUMBER] в м. Луцьку по вул. Глушець, 47, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Mercedes», р.н. [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушила вимоги п.п. 2.3.б, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року №161/21307/23, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача-2 [PERSON] , як володільця автомобіля Peugeot 308, [NUMBER] , була застрахована у відповідача-1 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), в межах ліміту відповідальності 160\~000,00 грн., франшиза 2\~600,00 грн. Позивач є власником автомобіля Mercedes, [NUMBER] , який був пошкоджений внаслідок ДТП. Позивач вказує, що під час первинного огляду аварійним комісаром автомобіля не були враховані всі пошкодження, наявні у автомобіля. Зокрема, після звернення до авторизованого СТО Mercedes-Benz, позивачем було виявлено, що підлягають заміні задні радарні датчики (парктроніки). Відповідно підготовленого на замовлення позивача звіту про оцінку збитку, вартість відновлювального ремонту становить 25\~872,26 грн. і позивач вважає, що саме таку суму відшкодування повинен був виплатити страховик. Фактично страховик виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 15\~348.25 грн. Також вказує, що внаслідок ДТП позивач зазнала моральної шкоди, яку вона оцінює у 8\~000,00 грн. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд: 1) стягнути з відповідача-1 на користь позивача кошти спричиненої внаслідок ДТП матеріальної шкоди в розмірі 13\~024,00 грн., з них 10\~524,00 грн., як кошти страхового відшкодування та 2\~500,00 грн., як витрати на оплату послуг оцінювача по встановленню вартості відновлювального ремонту автомобіля; 2) стягнути з відповідача-2 на користь позивача кошти у розмірі 2\~600,00 грн., як кошти, несплаченої страховиком франшизи та кошти спричиненої моральної шкоди в розмірі 8\~000,00 грн. Відповідач-1 у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Узагальнені доводи цього відповідача зводяться до того, що виплачена ним сума страхового відшкодування є вірною. Відповідач-2 у письмових поясненнях, які по суті є відзивом на позов, позовні вимоги заперечила. Вказала, що позивач не надала належних доказів пошкодження парктроніків. Також вважається необґрунтованими вимоги про відшкодування моральної шкоди. В судове засідання сторони не прибули. Представник позивача у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач-2 у письмовій заяві просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги заперечує. Відповідач-1 про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2023 року о 09.30 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot 308», р.н. [NUMBER] в м. Луцьку по вул. Глушець, 47, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Mercedes», р.н. [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушила вимоги п.п. 2.3.б, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року №161/21307/23, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а отже в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України, вони не підлягають повторному доказуванню (а.с.6). Цивільно-правова відповідальність відповідача-2 [PERSON] , як володільця автомобіля Peugeot 308, [NUMBER] , була застрахована у відповідача-1 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), в межах ліміту відповідальності 160\~000,00 грн., франшиза 2\~600,00 грн. Позивач є власником автомобіля Mercedes, [NUMBER] , який був пошкоджений внаслідок ДТП. Згідно страхового акту відповідача-1, вартість відновлюваного ремонту становить 30\~517,44 грн., коефіцієнт фізичного зносу становить 0,4091, а тому вартістю ремонту з його врахуванням 20\~813,74 грн. З цієї суми вирахований ПДВ у розмірі 2\~865,49 грн., а також франшиза 2\~600,00 грн. Тому остаточний розмір страхового відшкодування склав 15\~438,25 грн., які і були фактично сплачені позивачу (а.с.8). З наданого страховиком протоколу технічного огляду КТЗ від 29 листопада 2023 року, який проведений в присутності позивача, слідує, що у ньому під п.4 зазначено пошкодження «парктроніки задній лівий-правий тріснуте кільце ущільнювача». Згідно підготовленого на замовлення страховика звіту про оцінку автомобіля від 04 січня 2024 року, зокрема доданої до нього калькуляції, у неї були включені роботи з перевірки датчиків задніх паркторніків. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, саме на позивача, як потерпілої від завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, покладений процесуальний обов`язок довести суду розмір цієї шкоди, спростувавши при цьому докази відповідача. Однак позивач належними та допустимими доказами не надала суду доказів невірності суми матеріального збитку, яка була розрахована страховиком. Так на спростування звіту про оцінку від 04 січня 2024 року, який наданий страховиком, та повний текст якого наявний в матеріалах справи, позивач надала висновок про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу №24/4607 від 24 січня 2024 року, який виконаний ФОП [PERSON] , при цьому самого звіту матеріали справи не містять. Суд зауважує, що обоє відповідачів звертала увагу у своїх відзивах на відсутність повного тексту звіту про оцінку, який виконаний на замовлення позивача. Не зважаючи на це, позивач повного звіту про оцінку транспортного засобу не надала, що унеможливлює перевірити, які саме ушкодження були враховані оцінювачем [PERSON] при формуванні свого висновку, і чи взагалі він проводив огляд автомобіля, і чи повідомляв він про нього заінтересованих осіб - страховика та винуватця ДТП. Якщо висновок формувався на основі вихідних даних, які надані позивачем, то незрозуміло якими саме були ці вихідні дані, чим вони об`єктивно зафіксовані. Отже, суд відхиляє наданий позивачем висновок про вартість матеріального збитку до звіту про оцінку транспортного засобу №24/4607 від 24 січня 2024 року, який виконаний ФОП [PERSON] , оскільки він не є належними та допустимим доказом, а також не спростовує доказів, які надані відповідачем-1. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що у як в протоколі огляду транспортного засобу страховика, так і в виготовленому на його замовленні звіті про оцінку зафіксовані можливі пошкодження паркторніків, визначений страховиком розмір матеріального збитку відповідає вимогам ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та є вірним. Страховик також обґрунтовано та правомірно вирахував із суми страхового відшкодування франшизу та суму ПДВ, що відповідає приписам п.12.1 ст.12, п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, оскільки судом була встановлена правильність та правомірність розрахунку страхової виплати, яка була виплачена потерпілій страховиком, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимоги до відповідача-1 слід відмовити, за безпідставністю. Переходячи до позовних вимог до відповідача-2, суд зазначає, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2\~600,00 грн. (франшиза) є правомірними та обґрунтованими, в силу положень ст.1194 ЦК України, п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже франшиза, в силу своєї правової природи та закону, не відшкодовується страховиком, а тому повинна бути відшкодована винуватцем ДТП. Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке. Згідно положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що внаслідок ДТП, в якому винний відповідач, був пошкодження транспортний засіб позивача, суд дійшов висновку, що на її користь слід присудити 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 8 000,00 грн. є завищеним та явно не відповідає ступеню моральних страждань потерпілої. У решті позову до відповідача-2 слід відмовити, за безпідставністю. Оскільки суд частково задовольнив позов до відповідача-2, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю ІІ групи, з відповідача-2 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: partial