Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїм вимог зазначає, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, але рішенням Ковельського міськраионного суду від 26.09.2014 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу із відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом з дитинства першої групи А, постійно проживає з позивачем, вона є його опікуном.Позивач постійно здійснюю догляд за хворим сином, не має змоги піти на роботу. Крім того, в неї на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , відносно якої вона є одинокою матір`ю.Відповідач, як батько, не бере участі в утриманні дитини, в його догляді, не цікавиться сином, його здоров`ям. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.02.2023 у справі № 159/5079/22 визначено стягувати із відповідача аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина інваліда з дитинства першої групи А в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 13 грудня 2022 року, у зв`язку з чим видано виконавчий лист. Рішення належним чином не виконується, відповідач не сплачував аліменти, що сталою причиною виникнення заборгованості у розмірі 41 225 грн. 81 коп. Оскільки відповідач не приймає ніяких мір для погашення заборгованості по аліментах, а на утримання хворого сина постійно необхідні кошти, позивач звернулася до суду з даними позовом. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Належним чином повідомлений рекомендованим листом 0600299685788 про час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явився, що за приписами частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом належного повідомлення відповідача про день і час судового розгляду. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства, і прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно частин 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.09.2014. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Син є інвалідом з дитинства першої групи А довічно. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.02.2023 у справі № 159/5079/22 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 13 грудня 2022 р. Згідно відповіді Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ від 16.10.2024 на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження АСВП № 71522421 з примусового виконання виконавчого листа № 159/5079/22, виданого 05.04.2023 Ковельським міськрайонним судом Волинської області, у якому станом на 16.10.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 44 258,07 грн. З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались, що відповідно до ст. 196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На думку суду заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача платника аліментів, який аліменти не сплачував, поважних причин неможливості сплати аліментів не навів, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання позивача. Так, позивачкою у позові наведено розрахунок пені, за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку позивача, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з грудня (31 день) 2022 року по вересень 2024 року становить 12560 грн. 00 коп. Однак, згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.02.2023 стягнення аліментів починається з 13.12.2022, відповідно за грудень 2022 року виникла заборгованість за 18 днів у розмірі 220 грн. 65 коп., а не за 31 день у розмірі 330 грн. 00 коп., як звазначила у позовній заяві позивач. За таких обставин, суд погоджується з позицією позивачки про те, що згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України, розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментах, тому вважає, що сума пені за прострочення сплати аліментів повинна бути стягнута з відповідача у розмірі 12339 грн. 35 коп., що не перевищує 100 % суми заборгованості по аліментах, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивач на підставі Закону України "Про судовий збір" була звільнена при пред`явленні позову до суду .

Outcome: partial