Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

23 вересня 2024 року [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу,\~мотивуючи вимоги\~наступним. 04 жовтня 1981 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Кибинцівською сільською Радою Миргородського району Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис № 18. Спочатку сімейне життя сторін складалося добре, проте протягом останніх років, сімейні відносини між ними погіршилися. Сімейне життя сторін не склалося через те, що між ними зникло взаєморозуміння. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу прийняла остаточно і змінювати його не має наміру. Майнового спору не має. Від щлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Після розірвання шлюбу позивач бажаю надалі іменуватися прізвищем чоловіка. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та покласти судові витрати на відповідача. Ухвалою судді від 24 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутність, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » (а.с. 23). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позовні вимоги визнав, просив розглядати справу у його відсутність (а.с. 24). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1981 року, який був зареєстрований Кибинцівською сільською Радою Миргородського району Полтавської області, про що 04 жовтня 1981 року зроблено відповідний актовий запис № 18 (а.с.6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між сторонами погіршилося через те, що між ними зникло взаєморозуміння. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, а відповідач не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов, позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач заявила клопотання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем чоловіка, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з нього на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 605,60 грн. та підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 605,60 грн. На підставі ст. ст.110,112-115 СК України та

Outcome: approved