Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

У травні 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 27.01.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №287538-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". 27.01.2022 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту №287538-КС-002, цього ж дня [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору на умовах визначених офертою. Відповідно до умов договору, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 23 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86714594 проценти за кожен день користування кредитом. Так, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 23 000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківську картку, зазначену позичальником в анкетних даних особистого кабінету. 09.02.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до вказаного договору. Відповідно до умов Додаткової угоди позивач надав відповідачу додатково кредит у розмірі 3 000,00 грн. Окрім того, комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 450,00 грн. До моменту звернення до суду, боржник свої зобов`язання за Договором про надання кредиту №287538-КС-002 належним чином не виконує, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 5 230,00 грн., чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору, станом на 10.04.2024 у [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 62 434,47 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 25 500,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 34 720, 84 грн. та суми прострочених платежів за комісією - 2 213,63, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 15.05.2024 справу направлено за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. 30.05.2024, до моменту надходження справи до суду, надійшов лист від відповідача [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що остання визнає факт укладення договорів та надання їй коштів у кредит. Крім того, звертає увагу, що з моменту укладення договору до початку запровадження воєнного стану, вона виконувала умови договору належним чином, згідно з графіком його оплати, однак після його запровадження, кредитодавець не зупинив нарахування відсотків за договором, що викликало труднощі у подальшому його виконанні. Спроби врегулювати питання заборгованості, шляхом звернення до товариства, не дало жодних результатів. Із заяви також вбачається, що відповідач визнає тіло кредиту зі списанням відсотків, що були нараховані за період війни у розмірі 36 937,47 грн. Ухвалою суду від 07.06.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала заяву про відкладення судового засідання, однак доказів поважності неприбуття до заяви не долучила, крім того, розгляд справи судом вже відкладався за її клопотанням. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для повторного відкладення судового засідання. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець закріпив, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. В ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» законодавець, в свою чергу, закріпив, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Судом встановлено, що 27.01.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту №287538-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями. 27.01.2022 [PERSON] прийняла пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору на умовах визначених офертою. На підтвердження укладення Договору №287538-КС-002 від 27.01.2022 позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта, з якої вбачається, що 27.01.2022 о 16:22:22 клієнт, використовуючи номер телефону, зайшла в особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, надала всю необхідну товариству інформацію, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, з індивідуальною офертою та її умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, здійснила акцептування умов оферти, шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор G-2474 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер, який вказувався при реєстрації на сайті. Кредитний договір був підписаний відповідачем 27.01.2022 о 17:29:07, шляхом введення одноразового ідентифікатора G-2474 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет. Окрім того, боржником електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-5446 також було підписано паспорт споживчого кредиту. Всі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить її підпис в паспорті споживчого кредиту. Відповідно до вказаного договору позичальник отримала грошові кошти у розмірі 23 000,00 грн. строком на 24 тижні, процентна ставка в день 0,86714594, фіксована, терміном дії договору до 14.07.2022. Крім того, договором встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 3 450,00 грн. Факт перерахування відповідачеві грошових коштів у розмірі 23 000,00 грн. підтверджується платіжним документом №487593994 від 27.01.2022. Так, згідно вказаного платіжного документа ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувало [PERSON] 23 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , який було вказано в анкеті клієнта. Згідно вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Таким чином, вказане вище платіжне доручення містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Отже, порядок видачі коштів в безготівковій формі кредитором не порушено. Відповідно до п. 2. Договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення згідно графіку платежів. Пунктом 3. Договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. 09.02.2022 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору №287538-КС-002, шляхом прийняття оферти щодо її укладення. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 09.02.2022 сума неповернутого позичальником кредиту становить: 23 000,00 грн.; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить:2 792,16 грн.; сума нарахованої та несплаченої комісії становить: 3 450,00 грн. Крім того, кредитодавець та позичальник домовились, що з дати укладення Додаткової угоди №1 кредит збільшується на 3 000,00 грн. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складає 26 000,00 грн. Пунктом 5 угоди встановлено комісію за зміну умов договору у розмірі 450,00 грн. Факт перерахування відповідачеві грошових коштів у розмірі 3 000,00 грн. підтверджується платіжним документом №491830584 від 09.02.2022. Так, згідно вказаного платіжного документа ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувало [PERSON] 3 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , який було вказано в анкеті клієнта. Пунктом 6 Додаткової угоди встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Вищевказаний договір та угода укладені відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» та прирівнюються до договору укладеного у письмовій формі. Відповідно до розрахунку заборгованості, долученого позивачем до матеріалів справи, [PERSON] на виконання умов договору, здійснила часткову оплату на загальну суму 5 230, 00 грн. Згідно з п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 вказано, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором про надання кредиту №287538-КС-002, з метою виконання умов вказаного договору, відповідачка [PERSON] вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Крім того, відповідач підтвердила факт укладення вказаних договорів, що вбачається із її листа поданого 30.05.2024. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 10.04.2024 у неї виникла заборгованості перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в загальному розмірі 62 434,47 грн., з яких 25 500,00 грн. заборгованість за наданим кредитом, 34 720,84 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 2 213,63 грн. заборгованість по комісії, що повною мірою підтверджується долученим до справи розрахунком заборгованості, а також довідкою про стан заборгованості. Жодних доказів на спростування вказаного розміру заборгованості, як і доказів сплати такого боргу, відповідачем до суду не надано. Контррозрахунку щодо позовних вимог відповідач до суду також не надала. Посилання відповідача на період воєнного стану не є підставою для списання відсотків за вказаним договором. Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вже зазначалось судом, відповідач у відповідності до умов договору здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що за своєю правовою природою не є мірою відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за кредитом. Штрафні санкції (штраф, пеня) відповідачем не нараховувались. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved