Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість та судові витрати, які складаються з оплату судового збору та витрат на професійну правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 31 липня 2018 року між АТ «Альфа-банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб з лімітом кредитної лінії 200000 грн. Відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення коштів, внаслідок чого станом на 20 вересня 2021 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 53111,81 грн. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 31 липня 2018 року у розмірі 53111,81 грн., в зв`язку з чим ТОВ «ФК«Еліт Фінанс» змушений звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості. 09 липня 2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.. 02 вересня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він зазначив, що з позивачем він ніколи не підписував жодних документів, не складав жодних договорів та не знав про його існування до дня отримання позовної заяви. Позивач зазначає, що 31 липня 2018 року між банком та нимм була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. У заяві зазначено, що він, ймовірно, прийняв публічну оферту банку на укладення цієї угоди. Позов поданий у 2024 році, тож минув загальний строк позовної давності за фінансовими зобов`язаннями, який становить 3 роки. Крім того, він не мав\~та не\~має жодної\~заборгованості перед\~банком "Альфа-Банк" на момент подачі позову, що підтверджується випискою з бюро кредитних історій від 04 лютого 2021 року, де зазначено, що надана виписка Актуально на: 04.02.2021 00:24:42. Згідно цієї виписки, у нього була заборгованість перед банками ПриватБанк та Монобанк, жодної заборгованості перед банком Альфа-банк у нього немає. Відповідно, підстав для подачі позову ТОВ "Еліт Фінанс" не існує. \~ \~ \~ \~ Починаючи з вересня 2020 року на нього незаконно були накладені обмеження від виконавчої служби м. Кам`янське, на підставі чого, до сьогодні він знаходиться у судових спорах з ними. Після вересня 2020\~року він жодним чином не міг оформити кредити та зняти будь-які кошти з будь-яких карток, його рахунки було заблоковано. Через пі обмеження будь-які операції з банківськими рахунками були неможливі, шо також унеможливлює появу нової заборгованості з його боку. Тому свідчення позивача, що він начебто знімав гроші з картки або мав хоч якусь заборгованість на 20 вересня 2021 року є хибними. Також з виписки по рахунку, наданої позивачем вбачається, що: Ліміт кредиту: Встановлений - 0.00, Доступний - 0.00 Власні кошти на початок періоду: 0.00 Всього витрат: -60691.65 Всього надходжень: 60691.65 Власні кошти на кінець періоду: 0.00 Доступні кошти на кінець періоду: 0.00 Поточна сума заборгованості на кінець дату виписки: 0.00 UAH Обов`язковий мінімальний платіж: 0.00 UAH Загальна сума платіжного періоду: 0.00 UAH Термін сплати до: 30.04.2024. Ці дані свідчать, що станом на дату виписки у нього немає жодної заборгованості за рахунком. Всі витрати і надходження рівні, що означає відсутність боргу або переплати. Позов ТОВ "Еліт Фінанс" базується на невірних даних про існування заборгованості, яка фактично відсутня. Позивач не надав достатніх доказів на підтвердження своїх вимог. Просив визнати дії ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» щодо подання безпідставного позову неправомірними, зобов`язати позивача виплатити йому компенсацію за моральну шкоду в розмірі 30000 грн. та стягнути з позивача судові витрати. Також просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача. 25 вересня 2024 року представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що строки позовної давності, які передбачені ЦК України є продовженими на період карантину законодавцем в імперативному порядку (будь які заяви про визнання поважними причини пропуску позовної давності на період дії карантину не подаються, оскільки такий строк в силу вимог даних норм є продовженим на строк дії карантину автоматично). Карантин було запроваджено 12 березня 2020 року, а завершено 30 червня 2023 року. Крім того у відповідності до п. 19 "Прикінцеві та перехідні положення'' ЦК України, у період дії военного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим ЗУ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ХІ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тож позивачем подано позовну заяву без пропущення строку позовної давності. Звертаємо увагу суду, що поданням заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, відповідач черговий раз підтверджує факт порушеного права позивача та, як наслідок, позовні вимоги (позовна давність може бути застосована виключно за наявності порушеного права). Щодо посилання відповідача про нібито відсутність у нього заборгованості зазначає, що виписка є первинним документом, який підтверджує розмір та наявність заборгованості про що наголосив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року по справі № 554/4300/16-ц. Окрім виписок по рахунку, позивачем надано також оферту, яка надана безпосередньо відповідачем первісному кредитору, та яка була первісним кредитором акцептована, про що свідчить факт видачі кредиту згідно вищезазначених виписок. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за наявними у справі матеріалами. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: Судом встановлено, що 31 липня 2018 року АТ «Альфа-банк» та відповідач, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб з лімітом кредитної лінії 200000 грн, що підтверджується офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та паспортом споживчого кредиту (а.с. 8). Згідно виписки банку за договором № 630980775 (а.с. 21-25), відповідач за період з 31 липня 2018 року по 20 вересня 2021 року користувався карткою з рахунком № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 53111,81 грн., що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості (а. с. 26). 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № CCNG-630980775 від 31 липня 2018 року укладеним з відповідачем (а.с. 11-20). Відповідно до Додатку 1-1 до договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року (а.с. 16-17), ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № CCNG-630980775 від 31 липня 2018 року у розмірі 53111,81 грн. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України,\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.ст.\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що АТ «Альфа-Банк» та відповідач узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512\~ЦК України кредитор\~у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514\~ЦК України до\~нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516\~ЦК України заміна\~кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд не приймає посилання відповідача щодо відсутності належних та допустимих доказів отримання коштів відповідачем, оскільки, відповідно виписки по рахунку [NUMBER] та розрахунку заборгованості, останнім здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором № 630980775 від 31 липня 2018 року у період з 27 жовня 2018 року по 23 березня 2020 року, що підтверджує наявність волі відповідача на укладення кредитного договору, отримання коштів та його виконання у вигляді сплати коштів за кредитом. Крім того, відповідач, як тримач банківського рахунку [NUMBER] , на який було перераховано кредитні кошти міг власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведеному договору. Також відповідач, не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Однак відповідачем не було заявлено такого клопотання. Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. В постанові Верховного Суду від\~07\~вересня 2022\~року у справі №\~679/1136/21 (провадження №\~61-5238св22), сформульовані такі правові висновки: «Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби\~COVID-19, спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України)\~установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу\~COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом\~№ 540-IX\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу,\~продовжуються на строк дії такого карантину». У той же час пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що\~у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України від 16 червня 2020 року № 691-ІХ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»). Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт\~12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями\~257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу,\~підлягає застосуванню і у тому випадку,\~коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України». Крім того, відповідно до Указу Президента України № 62/2022 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року з 05.30 годин 24 лютого 2022 року на території України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, введено воєнний стан. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні, відповідно до Указів Президента України та Верховною радою України було неодноразово продовжено і він діє до теперішнього часу. Відповідно до\~п.\~19\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України,\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем строк позовної давності не пропущено. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений кредитний договір № 630980775 від 31 липня 2018 року відповідає вимогам закону, зобов`язання по ньому відповідачем у встановлений строк не виконане, сума заборгованості підтверджена документально, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Враховуючи, що позивач надав договір про надання правової допомоги № 05-10/23 від 05 жовтня 2023 року, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 07 березня 2024 року, квитанцію про оплату послуг адвоката № 1132 від 07 березня 2024 року (а.с. 28-30), враховуючи складність справи та співмірність заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 7100 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved