Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Представник позивача адвокат Білецька Інна Миколаївна звернулась до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Павлівської сільської ради, в якому просить визначити [PERSON] додатковий двомісячний строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивач, як спадкоємець за законом після смерті батька, пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини оскільки вважала, що фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців немає, спадкова справа не заводилась. У додаткових поясненнях представник вказувала, що смерть батька дуже вплинула на психологічний стан позивача, через що вона тривалий час перебувала у пригніченому стані. Також, у 2021 на території України продовжувався карантин через розповсюдження інфекції covid-19, що об`єктивно перешкоджало здійсненню спадкових прав позивачем, оскільки на початку 2021 позивач намагалась звернутись до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, однак через систематичні обмеження відвідування громадян не змогла реалізувати свої спадкові права. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 05 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 03 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , останнє місце проживання: [ADDRESS] , а у разі наявності спадкової (-их) справи (справ), - її (їх) копію, також інформацію щодо всіх наявних заповітів спадкодавця (заповідача), - їх копії. Витребувано з Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області інформацію про осіб, які фактично проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , станом на день смерті спадкодавця [PERSON] , тобто станом на 12.01.2021. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 03.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не прибули. Представник позивача через канцелярію суду подала додаткові пояснення, а також заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не прибув, через канцелярію суду подав заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності представника Павлівської сільської ради. Суд, з урахуванням поданих заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, вважає можливим провести розгляд справи без їх участі на підставі наданих доказів. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №5, виданим 15.01.2021 Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Позивачем у справі є дочка померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 08.12.2021 Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №3. Тобто, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована у с. Павлівка Володимирського району Волинської області, згідно з рішенням Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської облатсі від 22.12.193 №7/2 «Про приватизацію земельних ділянок, що є в особистому користуванні населення». Постановою від 26.07.2024 державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кононенко Л.С. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] з огляду на пропуск встановленого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового терміну подачі заяви про прийняття спадщини На виконання ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 03.09.2024 Іваничівська державна нотаріальна контора Волинської області листом від 09.09.2024 №389/01-16 повідомила, що спадкова справа після [PERSON] , який помер [INFO] , у нотаріальній конторі не заводилась, заповіти від його імені не посвідчувались. Також, відповідно наданих нотаріальною конторою інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09.09.2024 вбачається, що за параметрами запиту « [PERSON] » відомості у Спадковому реєстрі відсутні. Таким, чином судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заповіти відсутні. Також, на виконання ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 03.09.2024 Павлівська сільська рада Володимирського району Волинської області листом від 06.09.2024 №1426 повідомила, що відповідно до погосподарської книги по с. Павлівка за 2021 рік, за адресою [ADDRESS] , [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований один. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відсутні спадкоємці, які відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично прийняли спадщину. Відповідно до п.24 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, суди відкривають провадження у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищезазначене належним відповідачем у даній справі є Павлівська сільська рада Володимирського району Волинської, оскільки спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України). За змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач не проживала із спадкодавцем [PERSON] , а відтак, відповідно до ч. 1 ст.\~1269\~ЦК України повинна була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини. Однак, у встановлений законодавством строк, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, позивач не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька, так як помилково вважала, що фактично прийняла спадщину. Окрім цього вказувала, що намагалась звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак через карантинні обмеження не змогла належним чином реалізувати свої спадкові права. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі №314/2550/17, провадження № 61-41480св18. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~3\~ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. На переконання суду, наведені позивачем обставини щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, зокрема введення на території України карантину, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11\~березня 2020\~року №211\~ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), який тривав з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України та передбачав певні обмеження діяльності юридичних та фізичних осіб, необхідності вживати заходи для ізоляції з метою недопущення зараження вірусом, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у неї були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому суд враховує, що відповідач проти позовних вимог не заперечував та наведені позивачем обставини не спростував, таким чином фактично вказав на відсутність зацікавленості Павлівської територіальної громади у реалізації права на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що [PERSON] наведено причини, які пов`язані з об`єктивними та істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача просила залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved