Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 23.07.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ" СЛОН КРЕДИТ" та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 666017. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", ліцензія на надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, видана згідно з розпорядженням Нацкомфіпослуг від 25.10.2018 року №1891, яка розміщена на сайті Фінансової компанії: https://sloncredit.ua/, в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідачка погодила та зобов`язався виконувати його умови. Згідно Договору про надання споживчого кредиту № 666017 від 23.07.2021 року відповідачці надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Після укладення цього договору, Товариство із використанням даних відповідачки, зазначених у кредитному договорі, створює відповідачу особистий кабінет в своїй інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої забезпечується відповідачу через веб-сайт. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення. Нарахування процентів за кредитним договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у кредитному договорі, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені кредитним договором (графіком платежів). Відповідач підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариства з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит", що розміщені на Веб-сайті: https://sloncredit.ua/, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Таким чином, Відповідач уклав кредитний договір № 666017 від 23.07.2021 року з Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" та на підставі платіжного документу відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000 грн. 28.08.2023 року згідно умов Договору факторингу № 2808-23, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 666017 від 23.07.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідачки. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 33 293, 73 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 17 135,17 грн.; заборгованість за відсотками становить 16 158,56 грн. Враховуючи наведене просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 666017 від 23.07.2021 року у розмірі 33 293,73 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Ухвалою від 13.08.2024 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відзиву на позов суду не подала. Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив таке: Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Судом встановлено, що 23.07.2021 року відповідачка звернулась до ТОВ «Слон Кредит» та підписала анкету-заяву, та заяву приєднання до Публічної пропозиції ТзОВ «Слон Кредит» від 23.07.2021 року. (а.с.78-79). 23.07.2021 року року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачкою було укладено Договір № 666017 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого відповідачка отримав кредит у сумі 20 000 грн. строком на 730 днів до 23.07.2023 року включно; процентна ставка фіксована та складає за перший день користування кредитом 25 % в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом до кінця строку кредитування 85 % річних; мета надання кредиту споживчі (особисті) потреби. Згідно умов договору № 666017 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 207, 14 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 57 903, 29 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. Крім того, при обчисленні вказаних показників, не враховуються витрати Споживача, обов`язковість сплати яких не передбачена цим Договором та/або законодавством України та/або оплата яких здійснюється незалежно від походження коштів (власні, кредитні), в тому числі, але не виключно: витрати пов`язані з технічними, програмними і комунікаційними ресурсами, що необхідні Споживачу для організації каналів доступу 1 підключення до Веб-сайту Товариства https://sloncredit,ua (далі -Веб-сайт), здійснені переказу коштів через третіх осіб в погашення заборгованості за Договором, з отриманням від третіх осіб інформаційних послуг (підбір кредитної пропозиції) та інше. Згідно п.2.1. Договору № 666017 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 20 000,00 гривень на поточний рахунок споживача в АТ «Таском банк», код банку: 339500 або на інший поточний рахунок споживача та /або за реквізитами платіжної картки, дані яких (-го,-от) споживач надав Товариству в будь-який спосіб - у розмірі 5 000,00 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору. Відповідно до п. 5.1.-5.2 Договору № 666017 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів. Повернення кредитної заборгованості споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в договорі та/або на Веб-сайті поточні рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України - гривні. Додатками до Договору № 666017 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 є паспорт споживчого кредиту (а.с. 80) та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит (а.с. 82), які також містять вичерпну інформацію надання кредиту, який надається відповідачці, а також інформацію щодо розміру щомісячного платежу за кредитом, порядку його формування, строку сплати. Як паспорт споживчого кредиту, так і таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит підписані відповідачкою . Згідно платіжного доручення № 6703 від 23.07.2021 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало відповідачці грошові кошти в сумі 20 000,00 грн., згідно Кредитного договору № 666017 від 23.07.2021 року (а.с.33). Таким чином, суд вважає доведеним, що 23.07.2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 666017 від 23.07.2021 року, на підставі якого між сторонами виникло зобов`язання на вищезазначених умовах. З розрахунку заборгованості за Договором № 666017 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року, проведеного ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», вбачається, що відповідачка свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі не виконала, сплативши лише 4062 грн. 16 коп. в якості погашення заборгованості за тілом кредитом та 11 607 грн. 84 коп. в якості процентів за користування кредитом. Внаслідок цього у відповідачки станом на 23.07.2023 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 33 293, 73 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 17 135,17 грн.; заборгованість за відсотками становить 16 158,56 грн.(а.с.46). 28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно до п. 2.1 якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язалося прийняти їх та сплатити суму фінансування за таке відступлення . Відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року перехід права вимоги відбувається з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги у формі, наведеної в додатку № 1 до цього договору, за умови виконання ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» вимог перерахування сум грошових коштів фінансування. Додатком №1 Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року є форма реєстру прав вимог за Договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року. Додатком №2 Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року є перелік документів на підтвердження прав вимог. Додатком №3 Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року є Акт приймання-передачі документації до позичальників. Додатком №4 Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року є Акт приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року. З акту приймання-передачі від 28.08.2023 року судом встановлено, що 28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було підписано реєстр прав вимоги у погодженій формі та здійснено його передачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с. 18). З витягу з Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року судом встановлено, що до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до відповідачки за кредитним договором № 666017 від 23.07.2021 року у розмірі 33 293 грн. 73 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 135,17 грн.;заборгованість за відсотками у розмірі 16 158, 56 грн. (а.с.19). З Договору № 666017 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року, укладеного між ТзОВ «Слон Кредит» та відповідачкою вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Договір № 666017 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року укладено на сайті позикодавця, та відповідачка підписала договір з використанням аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Позивачем надано належні та допустимі докази укладення Договору № 666017 від 23.07.2021 року про надання споживчого кредиту та отримання відповідачкою коштів у сумі 20 000,00 грн. 15.11.2023 року представник позивача звертався до відповідача з досудовою вимогою (а.с.27). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 16 158,56 грн. Таким чином суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість за Договором № 666017 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року року в розмірі 33 293 гривень 73 копійок. Доказів виконання зобов`язання відповідач суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючт правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved