Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, заінтересована особа - Кременчуцька районна рада, у якій просить встановити факт родинних відносин, а саме: встановити, що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] у селищі міського типу Семенівка Кременчуцького району Полтавської області, є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки селищя Семенівка Семенівського району Полтавської області. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що [INFO] помер її рідний батько [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку із надвірними будівлями та присадибною земельною ділянкою, розташованими за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 5324555100:30:004:0046, за фактом чого 21.11.2023 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М. І. до Спадкового реєстру внесено відповідний реєстраційний запит. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М. І. від 13.08.2024 заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було підтверджено у повному обсязі родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , а саме: не надано оригінал документу на підтвердження факту зміни прізвища з дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу, оскільки свідоцтво перебуває в матеріалах цивільної справи в архіві Ленінського районного суду м.Харкова, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду із зазначеною заявою. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.09.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.09.2024 у приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М. І. в порядку забезпечення доказів витребувано завірену копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . 01.10.2024 до суду надійшов відзив від заінтересованої особи по справі - Кременчуцької районної ради, у якій посилалися на відсутність будь-яких повноважень та прав на спадкове майно у Кременчуцької районної ради через неналежність до територіальних меж відповідного первинного суб`єкту місцевого самоврядування. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2024 судом прийнята уточнена заява, у цивільній справі замінено неналежну заінтересовану особу - Кременчуцьку районну раду на належну - Семенівську селищну раду. У судове засідання заявник з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Семенівської селищної ради у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив. Від представника заінтересованої особи - Семенівської селищної ради Малашевич Л.П. надійшла заява про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі документів. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України суд розглядає справу у відсутності заінтересованої особи, яка належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Семенівською селищною радою Полтавської області 04.05.1967, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , батьком - [PERSON] . 30.03.1990 Харківським держуніверситетом ім. Горького зроблено копію зі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , згідно з яким 14.09.1986 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , уродженкою сел. Семенівка Полтавської області, після чого жінці присвоєно прізвище « [PERSON] »., що також підтверджується архівною довідкою Харківського національного університету ім. В. Н. Каразіна від 05.08.2024 про зміну прізвища студентки [PERSON] на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням. 12.08.1997 Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області видано паспорт громадянина України [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , з відміткою про реєстрацію 14.09.1986 шлюбу з [PERSON] та присвоєння шлюбного прізвища « [PERSON] », з відміткою про розірвання шлюбу з [PERSON] 23.11.2001 із залишенням шлюбного прізвища « [PERSON] » (свідоцтво про розірвання шлюбу від 23.11.2001), а також реєстрацію шлюбу 14.09.2006. З рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2001 вбачається, що шлюб між заявницею та [PERSON] розірвано, на підставі чого 23.11.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] . Відповідно до листа Ленінського районного суду м. Харкова від 28.11.2023 заявниці направлено рішення суду від 29.05.2001 про розірвання шлюбу, а також роз`яснено, що згідно матеріалів цивільної справи, а саме: зі свідоцтвом про шлюб, дівоче прізвище [PERSON] є « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданого Центром адміністративних послуг Семенівської селищної ради 05.06.2023, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селищі міського типу Семенівка Кременчуцького району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 4. Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.11.2023 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М. І. до Спадкового реєстру внесено відповідний реєстраційний запит після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що 21.11.2023 від [PERSON] до нотаріуса було подано заяву про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] ; 21.11.2023 [PERSON] відмовилася від частки спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на користь їх спільної дочки [PERSON] , яка є спадкоємцем першої черги. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М. І. від 13.08.2024 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі їй свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки не було підтверджено у повному обсязі родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , а саме: не надано оригінал документу на підтвердження факту зміни прізвища з дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] » після реєстрації та розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 3\~ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 5 ч. 2\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст.\~78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За вимогами ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У п. 27 постанови №\~2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12\~червня 2009\~року «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Законом визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від\~04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За нормою\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ч. 3 ст.\~294\~ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В силу п. 2 ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.\~318\~ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Пунктом першим Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~5\~від 31\~березня 1995\~року № 5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова) передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 7\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного пращура (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що встановлення факту родинного зв`язку, а саме: що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] у селищі міського типу Семенівка Кременчуцького району Полтавської області, є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки селища Семенівка Семенівського району Полтавської області, необхідно заявниці для здійснення і реалізації її спадкових прав як спадкоємиці за законом першого ступеня споріднення.

Outcome: approved