Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до до [PERSON] про розірвання шлюбу.\~В обґрунтування якого зазначає, що 20 листопада 2004 року в Перегноївській сільській раді Золочівського району Львівської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 07. Від шлюбу у подружжя народилися: донька [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO] . Позивачка вказує, що з липня 2022 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Відповідач зловживав алкогольним напоями та після чергової сварки поїхав проживати по місцю проживання батьків. З того часу вони не підтримують абсолютно жодних відносин. Почуття давно згасли, як і будь-які бажання спілкування. Спору щодо спільнонажитого майна немає за відсутністю такого. А збереження даного шлюбу позивачка рахує недоцільним, оскільки є досить молодого віку і хоче влаштовувати своє життя. Просить строку на примирення не надавати, адже примирення неможливе з вище перерахованих підстав. В судове засідання позивачка не з`явилася, в заяві просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4\~ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 20 листопада 2004, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому у Перегноївській сільській раді Золочівського району Львівської області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~ серії [NUMBER] , виданим 10.02.2005 відділом РАЦС Золочівського районного управління юстиції Львівської області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області [PERSON] та [PERSON] є батьками.Згідно з ч. 1\~ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст.\~104\~СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved