Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

03.09.2024 представник позивача, за довіреністю у справі\~ [PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та\~ [PERSON] \~ було укладено кредитний договір № 33078-03/2023,\~ який підписано електронним підписом позичальника, 03.07.2023 року, на підставі договору факторингу №03072023 укладеного між ТОВ ФК «Інвеструм» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» фактор стає новим кредитором у зобов`язаннях, що виникли\~ із основних договорів, та отримує право вимоги по зобов`язанням за основними договорами в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами. 27.12.2023 р. між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу №27122023-2, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає/відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги, а тому позивач, відповідно до реєстру боржників\~ від 27.12.2023\~ до Договору факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 р.\~ набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 29600,00\~ грн. Крім того, 19.03.2023р. між\~ ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] \~ було укладено кредитний договір № 08805-03/2023, який був підписаний електронним цифровим підписом позичальника. 12.06.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» було укладено договір факторингу №12062023, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 27.12.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27122023-1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а тому позивач, відповідно до реєстру боржників\~ від 27.12.2023\~ до Договору факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 року\~ набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 10845,60 грн. Згідно умов вищезазначених кредитних договорів позичальник зобов`язувався повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договорами. Однак, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, тому, позивач просив у судовому порядку стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 33078-03/2023 від 21.03.2023 року в розмірі 29600,00\~ грн.; № 08805-03/2023 від 19.03.2023 року в розмірі 10845,60 грн.\~ Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі - 40 445 грн. 60 коп., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Ярмолі О.Я. 05.09.2024 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив суд здійснювати розгляд справи за відсутністю представника позивача та у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів ( а. с.6). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не направив. Відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що 21.03.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та\~ [PERSON] \~ було укладено кредитний договір № 33078-03/2023 (а.с. 7-9 ). Згідно з п.1.1. якого, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2 договору, кредит надається строком на 17 днів, тобто до 06.04.2023. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.1.3 договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,00 (процентів) на добу. Кредитний договір підписано позичальником електронним підписом, із зазначенням П.І.Б., ІПН, номеру паспорту, адреси та номеру мобільного телефону. Інформація за договором викладена також у паспорті споживчого кредиту, підписаного позичальником електронним підписом, у кому відображено умови кредиту, зазначені як договором так і додатком № 1 до договору (а. с. 12). Встановлено, що 03.07.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та товариство з обмеженою відповідальністю «Стар файнес груп»\~ укладено договір факторингу відповідно до якого ТОВ «Стар файнес груп» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», включно і до [PERSON] \~\~ за кредитним договором № 33078-03/2023 від 21.03.2023 року\~ (а.с.13,14). 27.12.2023 ТОВ «Стар файнес груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»\~ уклали договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар файнес груп», включно і до [PERSON] , за кредитним договором № 33078-03/2023 від 21.03.2023\~ (а.с.16-18). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 року,\~\~ ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29600,00\~ грн.,\~ з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21600,00\~ грн. - сума заборгованості за відсотками. Також позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 33078-03/2023 від 21.03.2023 року\~ (а.с.20). Встановлено, що 19.03.2023р. між\~ ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] \~ було укладено кредитний договір № 08805-03/2023 (а.с.24-27),\~ відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності за користування кредитом. Відповідно до п. 1.3 договору клієнт сплачує товариству 36,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,10% процентів на добу. Відповідно до п. 1.2 кредит надається строком на 25\~ днів, тобто до 12.04.2023 (а.с.24-27). 12.06.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» було укладено договір факторингу №12062023, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 30-32). 27.12.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27122023-1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.33,34). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 27122023-1 від 27.12.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 10845,60 грн., з яких: 4000,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6845,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 08805-03/2023 від 19.03.2023 року\~\~ (а.с.37). При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З наведених обставин справи вбачається, що кредитні договори на підставі яких позивачем заявлено про стягнення заборгованості були укладені в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказані договори підписані електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону, адреса електронної пошти), були використані неправомірно іншою особою для укладення кредитного договору від імені відповідача, суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надав. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, щодо кредитного договору\~ № 33078-03/2023 від 21.03.2023 року,\~\~ суд дійшов наступного висновку. Умовами договору передбачено, що Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн. строком на 17 днів, тобто до 06.04.2023\~ зі сплатою 2,00 % (процентів) на добу. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування є необґрунтованим та не відповідає практиці Верховного Суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за кредитними угодами. Тому, стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором № 33078-03/2023 від 21.03.2023 року, в розмірі 10720,00 грн.,\~ що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 8000,00 грн; суми заборгованості за відсотками 2720,00\~ грн., що відповідає умовам викладеним в Додатку № 1 до кредитного договору. Щодо кредитного договору № 08805-03/2023 від 19.03.2023 року,\~ суд дійшов наступного висновку. Умовами договору передбачено, що Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн.\~ строком на 25 днів, тобто до 12.04.2023 зі сплатою 36,5 % (процентів) на добу. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування є необґрунтованим та не відповідає практиці Верховного Суду. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за кредитними угодами Тому, стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором № 08805-03/2023 від 19.03.2023 року в розмірі 4100, 00 грн., що складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн; суми заборгованості за відсотками 100,00 грн., що відповідає умовам викладеним в Додатку № 1 до кредитного договору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно\~ платіжної інструкції № 73633\~ від 21.06.2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Оскільки позов задоволено на 36,64%,\~ судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 1109 грн.46 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial