Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

27 травня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.10.2018 року відповідач звернулася до департаменту із заявою за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, заповнивши заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а також декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Рішенням про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 08.10.202018, відповідачу призначено допомогу одиноким матерям з 01.10.2018 по 31.03.2019 року розмірі 892 грн. 33 коп. щомісячно. Розпорядженням на перерахунок допомоги одиноким матерям з 01.12.2018 року установлений розмір допомоги у сумі 959 грн. 33 коп. Разом з тим, відповідачу була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям на період з 01.10.2018 по 31.03.2019 у сумі 271,29 грн. Розпорядженням на перерахунок державної соціальної допомоги з 01.12.2018 року установлений розмір допомоги у сумі 356 грн. 43 коп. При проведенні перевірки достовірності та повноти інформації, над відповідачем через Державну податкову службу України, а також відповідно довідки дитячого оздоровчого табору «Гайдарівець» від 03.06.2019 № (вх. № 3461/28-5/01-10) встановлено, що гр. [PERSON] отримувала дохід в сумі 14 260,00 грн. за період з 16.06.2018 по 15.08.2018. В декларації від 02.10.2018 на підставі якої [PERSON] було призначено державну соціальну допомогу, у розділі II «Доходи членів сім`ї, а зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з 01.08.2018 по 01.10.2018 відповідачем було зазначено, що « [PERSON] отримує допомогу одиноким матерям, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та допомогу при народженні дитини, інших доходів немає». Відповідач повідомлена про причини і розміри переплати, а також про обов`язок повернути заборгованість листами від 19.06.2019, від 04.02.2020, від 16.06.2020, 04.02.2021, від 18.03.2022, від 24.01.2023, однак повністю ігнорує їх. На підставі ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача звернулася з заявою про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує та просить суд позов задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзиву на позов не подала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради та отримувала державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям з 02.10.2018 року відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». В результаті проведення перевірки правильності призначення та виплати державної соціальної допомоги виявлено, що [PERSON] надала неповну інформацію про доходи. Відповідно до пункту 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі Закон) (в редакції, що діяла на момент призначення допомоги) допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Відповідно до статті 22 Закону одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 10.06.2019 року [PERSON] по особовій справі 618053 здійснено перерахунок за період з 01.10.2018 по 31.03.2019 року та за період з 01.04.2019 по 30.09.2019 роки. Сума переплати складає 7590, 28 грн. за період з 01.10.2018 по 30.03.2019 р. Частину заборгованості в сумі 4056,17 грн. було утримано з діючої на той час допомоги. Таким чином сума боргу становить 3534,11 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК країни безпідставно набуте майно, що не підлягає поверненню: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. З системного аналізу вказаних положень Порядку слідує, що одержувач грошової допомоги має імперативний обов`язок ставити до відома орган, що її виплачує, про виникнення обставин, які є підставою для припинення виплат. Невиконання цього обов`язку, з яким була обізнана відповідач, свідчить про недобросовісність (протиправність) її дій щодо одержання грошової допомоги після виникнення обставин, які є перешкодою для цього. Отже за змістом п. 1 ст. 1215 ЦК України за наявності недобросовісності у діях одержувача коштів в сумі 3534,11 грн., вони мають бути повернуті власнику. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280 ЦПК України.

Outcome: approved