Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. Заявнику - [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,830 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщена на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, відповідно до державного акту на право власності на землю серії ДП № 120535 від 17.12.2001 року, виданого Кам`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 18 грудня 2001 року, кадастровий номер 1220383300:01:021:0051. В Державному акті на право приватної власності на землю, зазначено дату видачі Державного акту - 17 грудня 2001 року, яка передує даті прийняття рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам`янської сільської ради народних депутатів, щодо виділення заявнику земельної ділянки 18 грудня 2001 року, вказана помилка заважає заявнику в подальшому оформленні документів на земельну ділянку. Відповідно до Технічного звіту по передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колишнього КСП ім. Шевченко громадянину [PERSON] було передано пай № 51 на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 18 грудня 2001 року, в Додатку до вищезазначеного рішення заявник числиться під №32. Тобто, рішення було прийнято 18 грудня 2001 року. Що стосується Державного акту, то в ньому надруковано дату прийняття рішення 18 грудня 2001 року, а дату видачі написано від руки 17.12.2001 року, в даному випадку є місце помилки при написанні дати. В зв`язку з чим заявник вимушений звернутись до суду із заявою. Заявник та його представник в судове засідання не з`явився, надали заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Виконавчий комітет Апостолівської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, згідно копії паспорта Серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Кам`янка, Апостолівського району, Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на землю серії ДП № 120535 від 17.12.2001 року, виданого Кам`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 18 грудня 2001 року встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,830 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщена на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю встановлено, що дату видачі Державного акту зазначено 17 грудня 2001 року, що передує даті прийняття рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам`янської сільської ради народних депутатів, щодо виділення заявнику земельної ділянки 18 грудня 2001 року. Згідно Технічного звіту по передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колишнього КСП ім. Шевченко встановлено, що громадянину [PERSON] було передано пай № 51 на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області на підставі рішення 22 сесії ХХІІІ скликання Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 18 грудня 2001 року. Згідно Додатку до вищезазначеного рішення заявник числиться під №32. Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку, земельна ділянка площею 5,83 га має кадастровий номер 1220383300:01:021:0051. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦП України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання цієї фізичної особи. Оскільки внести відповідні виправлення в документи у яких допущено помилки, на даний час не має можливості, право власності на вказану земельну ділянку, що належить [PERSON] ніким не оспорюється, підтвердження факту належності йому вказаного правовстановлюючого документу породжує виникнення його майнових прав. Таким чином єдиним можливим способом захисту інтересів [PERSON] являється встановлення юридичного факту, яке провадиться в судовому порядку. Таким чином, встановлення факту належності заявникові Державного акту на право приватної власності на землю необхідно для реалізації свого права підтвердження факту належності вказаного правовстановлюючого документу, що породжує виникнення його майнових прав, а в подальшому надасть можливість розпоряджатися земельною ділянкою на свій розсуд повною мірою, тому в даному випадку заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7ст.295 ЦПК України, при ухваленні судом рішення понесені судові витрати не відшкодовуються, тому судові витрати слід віднести на рахунок заявників. На підставі викладеного та

Outcome: approved