Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Служба у справах дітей Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Малолітня [PERSON] [INFO] перебувала на обліку служби у справах дітей Сторожинецької районної адміністрації, як дитина яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] . За заявою бабусі [PERSON] - [PERSON] та ще троє інших дітей були влаштовані на тимчасове проживання до бабусі. Позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] [INFO] та стягувати з відповідачки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1600 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи інфляційні показники, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 25 червня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 13 серпня 2024 року. Ухвалою від 13 серпня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача Органу опіки та піклування Служба у справах дітей Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши усі надані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2014 року малолітня [PERSON] народилась [INFO] в с.Старі Бросківці Сторожинецького району Чернівецької області, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). При цьому батько записаний відповідно до ст.135 СК України. Як встановлено під час розгляду справи, мати не виконує належним чином свої батьківські обов`язки відносно своєї дочки, не дбає про її духовний та фізичний розвиток, не переживає за її здоров`я та майбутнє, не утримує матеріально, зловживає спиртними напоями. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Відповідно до копії акту обстеження умов №12 від 20 липня 2023 року встановлено, що санітарно-гігієнічні умови незадовільні, в будинку брудно, мати розпиває спиртні напої, продуктів харчування недостатньо, мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Рішенням Виконавчого комітету №113 від 09.12.2021 року вирішено вважати неналежним стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно її малолітніх дітей та попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність щодо вчинення насильства відносно її малолітніх дітей. Рішенням Виконавчого комітету від 15.05.2024 року визнано неналежним виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] щодо її малолітніх дітей та вирішено доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . Статтею 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першоїстатті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитинита/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для позбавлення батьківських прав серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання та ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. За наведених обставини, суд доходить висновку, що відповідач, не усвідомлює в повній мірі свого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дитини, веде негідний спосіб життя, зловживаючи алкоголем та, ставлячи у небезпеку життя та здоров`я дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки це є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів на малолітньою дитину, суд приходить до наступного висновку. Частиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч.4 ст.170 ЦПК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. У відповідності до вимог ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положеннястатті 182 СК Українита те, що відповідач працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам. Відповідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншою, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.191 СК України, передбачено, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на користь малолітньої дитини. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved