Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

У серпні 2024 року позивач товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (надалі ТОВ "ФК "Ейс") звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь заборгованість за кредитним договором №333845018 від 28.02.2021 у розмірі 77349,75 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 лютого 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №333845018, згідно якого останньому надано кредит. Договір підписано за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Того ж дня, відповідачу перераховано кошти в сумі 21750,00 грн. на його банківську картку № [NUMBER] . 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118/01, відповідно умов якого, до фактору за плату відступлено право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/111/-01 текст договору викладено у новій редакції. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №132 від 04.05.2021 до договору факторингу №28/1118-01, ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 50 336,25 грн. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого останньому відступлено права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Згідно витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 77349,75 грн. 17.07.2024 між ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу №17/07/24, згідно умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024, від ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" до ТОВ "ФК "Ейс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 77349,75 грн. ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Відповідач належним чином зобов"язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого на момент подання позовної заяви виникла заборгованість на загальну суму 77349,75 грн., яка складається з: 21750,00 грн. - заборгованість по кредиту, 55599,75 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою суду від 19.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково. Просить стягнути заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в межах строку кредитного договору. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28.02.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір №333845018, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 21750 грн. Згідно пункту 1.2 договору, кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). Відповідно до п.4.2 строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п.1.3 та п.1.7 договору. У пункті 1.3 сторони погодили, що встановлений в п.1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті необмежена. Згідно п.1.7 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору). У такому разі, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З пунктів 1.4, 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 договору вбачається, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, зокрема виключно на період строку визначеного в п.1.2 договору нарахування процентів здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 94,90 процентів річних, що становить 0,26 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.3. договору за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 процентів річних, що становить 0,85 процентів, у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів порядку, передбаченому п.1.3 договору, за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів. Згідно графіку розрахунків до договору та паспорту споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору №333845018 від 28.02.2021, кредит виданий на споживчі цілі, сума кредиту становить 21750 грн., строк кредиту - 30 днів (з можливістю продовження строку), термін платежу - 30.03.2021, процентна ставка - 94,90% річних, тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом - 1696 50 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом - 23446,50 грн., загальна річна процентна ставка, - 93,08%, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов"язання щодо повернення кредиту - 839,50 % річних. Як вбачається з заявки на отримання грошових коштів в кредит, платіжного доручення від 28.02.2021, довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі та довідки №07/2024 АТ КБ "Приват Банк" від 12.07.2024, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" переказало на банківську картку [PERSON] 5363-54ХХ-ХХХХ-2760, кошти згідно договору №333845018 від 28.02.2021, в сумі 21750,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", за кредитним договором № 333845018 [PERSON] 28.02.2021 видано гроші в сумі 21750,00 грн. строком на 30 днів. Оплачено 02.04.2021 - 15,00 грн. З 28.02.2021 по 04.05.2021 нараховано по тілу кредиту в сумі 21750,00 грн., проценти - 28 601,25 грн. Згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт), клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 28.11.2019 між ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти п.8.2 договору у наступній редакції: "8.2. строк дії цього Договору починає перебіг у момент визначенийу п.8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов"язань за цим Договором". Всі інші умови договору залишаються без змін. 21.10.2020 та 31.12.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладені додаткові угоди №№ 25, 26 до договору факторингу №28/1118-01, згідно яких сторони дійшли згоди про викладення тексту договору у нових редакціях. 31.12.2021 між ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно. Згідно реєстру прав вимоги №132 від 04.05.2021, ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ними 28.11.2018, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №333845018 від 28.02.2021 в розмірі 50 336,25 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 21750,00 грн., заборгованість по відсоткам - 28586,25 грн. З довідки ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" №333845018/ФК від 16.07.2024, вбачається, що 04.05.2021 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором №333845018 від 28.02.2021, укладеного з [PERSON] , ТОВ "Таліон Плюс" згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. 05.08.2020 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон Плюс" (клієнт) укладено договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 05 та 10 серпня 2020 року, 03 серпня 2021 року, 30 грудня 2022 року між ТОВ "ФК\~"Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон Плюс" укладені додаткові угоди №№1, 2, 3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020. Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023, ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс" на виконання договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ними 05/0820-01, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №333845018 від 28.02.2021 в розмірі 77 349,75 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 21750,00 грн., заборгованість по відсоткам - 55599,75 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон Плюс", [PERSON] за кредитним договором №333845018 від 28.02.2021, надано кредит в сумі 21750 грн. З 04.05.2021 по 27.06.2021 нараховано заборгованість в сумі 77349,75 грн., з яких: тіло кредиту - 21750,00 грн., проценти - 55599,75 грн. 17.07.2024 між ТОВ "ФК "Ейс" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (клієнт) укладено договір факторингу №17/07/24, згідно якого фактор зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зоюов"язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов"язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов"язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 17.07.2024 за договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024, укладеного між ТОВ "ФК "Ейс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 1000, на загальну суму заборгованості 54 357 607,45 грн. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024, ТОВ "ФК "Ейс" (фактор) та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (клієнт) домовились, що клієнт відступає фактору право вимоги до боржників - позичальників на умовах передбачених договором факторингу №17/07/24 від 17.07.2024, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №333845018 від 28.02.2021, в розмірі 77349,75 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 21750,00 грн., заборгованість за відсотками - 55599,75 грн. З виписки з особового рахунка за кредитним договором №333845018 [PERSON] , наданої ТОВ "ФК "Ейс", вбачається, що 28.02.2021 [PERSON] надано кредит згідно кредитного договору №333845018 від 28.02.2021. Заборгованість станом на 24.07.2024 складає 77349,75 грн.: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 21750,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 55599,75 грн. Дана заборгованість не погашена. Сума операції (за дебетом або кредитом відповідно), сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку, сума вихідного залишку за даним кредитним договором за 17.07.2024-24.07.2024: обороти за період - дебет - 77349,75 грн., сальдо на кінець періоду - прострочене тіло 21750,00 грн., прострочені відсотки 55599,75 грн., разом 77349,75 грн. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно стаття 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,\~їх розмір визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити,\~що умови\~договору застосовуються\~до відносин\~між ними, які виникли до його\~укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що кредитний договір №3333845018 від 28.02.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) надісланий відповідачу. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит в розмірі 21750 грн., шляхом перерахування 28.02.2021 на його картковий рахунок. У той же час, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернув та відсотки за користування кредитом не сплатив. Згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] становить 77349,75 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту - 21750,00 грн.; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 55599,75 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки переважна частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст. 631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.2 договору, [PERSON] надано кредит строком на 30 днів від дати отримання. Відповідно до вказаного строку відповідач мав повернути позивачу позику та сплатити проценти. У той же час, з наданих розрахунків заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом станом на 30 травня 2023 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 30 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 30 березня 2021 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки нараховані в період строку кредиту з 28.02.2021 по 30.03.2021 (30 днів) на загальну суму 1696,50 грн., з розрахунку: 21750 грн. х 0.26% х 30 днів. Беручи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 23446,50 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 21750,00 грн., сума заборгованості за відсотками 1696,50 грн., що становить 30,31 % ціни позову. Оскільки [PERSON] не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованості в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість в сумі 23446 грн. 50 коп. Як зазначено в ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №1807/24-01, протокол погодження вартості послуг до договору, додаткову угоду №5 до договору, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 6000 грн. від 18.07.2024. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "ФК "Ейс" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6000х30,31% = 1818 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі ( 23446,50/77349,75)х2422,40 = 734 грн. 29 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial