Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача аліменти на дитину. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 04.11.2021 між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Від даного шлюбу є одна неповнолітня дитина, а саме дочка [PERSON] [INFO] . Позивачка зазначає, що відповідач належної матеріальної допомоги на дитину не надає. Добровільної згоди про розмір та порядок надання матеріальної допомоги на утримання дитини між позивачем та відповідачем не досягнуто. Фактично утримання неповнолітньої дитини здійснюється за рахунок коштів батьків позивачки, оскільки остання тимчасово не працює. А тому просить стягувати із відповідача аліменти в розмірі 15\~000 гривень, мотивує цю суму тим, що відповідач проживає у Республіці Німеччина де має власний бізнес та його місячні доходи становлять 3000 євро і він в стані сплачувати запрошувану суму аліментів. Від представника відповідача адвоката Биць І.А. надійшов відзив на позов. У відзиві представник відповідача просить відмовити позивачці у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що відповідач належно виконує свої обов`язки щодо утримання дитини, а в разі задоволення позову просять встановити розмір аліментів не більше 5000,00 гривень щомісячно. Ухвалою суду від 05.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання на 01.10.2024. Ухвалою суду від 01.10.2024 постановленою під час судового засідання, розгляд справи відкладено на 29.10.2024. У судовому засіданні 29.10.2024 представник позивачки позов підтримав повністю, з підстав зазначених у позові. Надав суду пояснення, що відповідач не надає належного матеріального утримання на дитину. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у позові відмовити з тих підстав, що відповідач надає матеріальне утримання, а саме перераховував кошти на картку доньки. Зазначив, що відповідач дійсно працює в Німеччині, проте офіційно не працевлаштований, а його доходи не є стабільними, він несе витрати з найму житла за кордоном та має на утриманні іншу малолітню дитину. Вважає, що сума аліментів у розмірі 15\~000,00 грн щомісячно є необґрунтованою. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). Відповідно до Рішення Бродівського районного суду Львівської області (єдиний унікальний номер 439/1463/21) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10-11). У сторін народилась дочка [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 08.07.2011 року (а.с.13). Як вбачається з платіжних інструкцій, відповідач впродовж 2022-2023 років перераховував кошти на банківську картку дочки [PERSON] , з призначенням платежу переказ власних коштів (а.с. 33-40). Також відповідач, згідно з платіжною інструкцією перерахував на картку позивачки 03.12.2022 кошти в сумі 6000,00 з призначенням платежу переказ власних коштів (а.с. 38). Згідно з довідкою № 8-10/3/С-1766 про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 14 серпня 2024 року встановлено, що неповнолітня дочка проживає разом із позивачкою. Відповідно до Довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України про Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу, встановлено відомості про застраховану особу [PERSON] , якій з травня 2019 дохід не нараховується (а.с. 15-16). Відповідно до Довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України про Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу, встановлено відомості про застраховану особу [PERSON] , якому дохід з 2017року не нараховується (а.с. ). У відповідача на утриманні є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.46). Позивачка, покликаючись на\~ст. 180 СК України, вказує на обов`язок відповідача як батька утримувати їхню дочку до досягнення повноліття, оскільки відповідач не виконує такого обов`язку, тому просить вирішити спір в судовому порядку. Вирішуючи спір суд виходить з наступних мотивів. Між сторонами виник спір щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Спірні правовідносини регулюються положеннями\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), а саме Главою 15 Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). За змістом норми\~статті 142 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбачених Законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного Кодексу України). Згідно зі статтями181,\~191 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок\~\~батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й, чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі\~ ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами ст.184\~СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Під час розгляду справи встановлено, що у сторін по справі є малолітня дитина - дочка [PERSON] , яка проживає разом із позивачкою. З огляду на вимоги ст. 180 СК України обоє батьків зобов`язані утримувати її до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки, щомісячно. Так, судом встановлено, що відповідач перераховував кошти дочці Діані впродовж 2022-2023 років, а позивачці, у 2022 році перерахував 6000,00 грн одноразово. Суд не бере до уваги документ наданий представником відповідача складений іноземною мовою, оскільки такий поданий до суду без перекладу. Суд зауважує, що статтею 9\~ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Відповідно до статті 10\~Конституції України державною мовою в Україні є українська мова, яка згідно зі\~статтею 1\~Закону України\~«Про забезпечення\~функціонування української\~мови як\~державної» є єдиною державною (офіційною) мовою в Україні. Тому, встановити на підтвердження яких обставин поданий такий доказ неможливо. Отже, доказами у справі спростовано доводи представника відповідача про належне виконання батьком обов`язку щодо утримання дочки [PERSON] . Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (частина перша\~статті 179 СК України). Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (абзац 2 частини другої\~статті 179 СК України). Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~Цивільного кодексу України\~(частина третя\~статті 179 СК України). Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 30 ЦК України). Відповідно до ст. 31 ЦК України, \~фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Отже, виходячи зі змісту ст. 31 ЦК України фізичні особи, які не досягли чотирнадцяти років, мають часткову цивільну дієздатність малолітньої особи, та виходячи з положень ч. 3 ст. 179 СК України не можуть самостійно одержувати аліменти та розпоряджатися ними. Відповідно до ч. 2 ст. 179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Враховуючи те, що дочка сторін не досягла чотирнадцяти років, аліментами має розпоряджатися той з батьків, на ім`я якого виплачуються аліменти. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] , є особою працездатного віку, має можливість працювати та зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину, суд вважає, що на відповідача покладений обов`язок щодо утримання неповнолітньої дочки. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у відповідача інших утриманців, а саме малолітнього сина, який також має право на утримання батьком. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах на утримання неповнолітньої дочки, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків визначених Законом. Позивачка не довела можливості відповідача сплачувати аліменти в сумі 15000,00 грн щомісячно. Зокрема, не доведено розмір щомісячного доходу платника аліментів, його витрати на придбання нерухомого майна або рухомого майна сума якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Тому, враховуючи вищевикладене, а також стан здоров`я дитини, її матері, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7500,00 грн, щомісячно. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення, а відповідач з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з урахуванням задоволених вимог позивача на відповідача покладаються судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211 грн. 20 к., за подання позовної заяви позивачем і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. На підставі статей 182, 183, Сімейного Кодексу України

Outcome: partial