Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , за якою просить: стягнути з відповідача на користь позивача 294 555,25 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-траспортної пригоди. Вирішити питання понесених позивачем судових витрат: на сплату судового збору у розмірі сплаченого позивачем судового збору та на професійну правничу дорогу, які стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі що визначатиметься окремо поданою заявою про долучення доказів судових витрат. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 02.11.2022 троку у справі 308/13466/22 відповідача визнано винним за статтею 124 КУпАП у зв`язку зі спричиненням ДТП 29.09.2022 року на перехресті вулиць Капушанська та пр-т свободи м. Ужгород. Згідно з даними діловодства суду постанова набула законної сили 14.11.2022 року. Звітом № 17.23 від 13.03.2023 року, з яких 130000,00 гривень покрито полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Невідшкодованою залишається різниця в сумі 167 955,25 гривень. Окрім цього, внаслідок означеної ДТП позивач втратив на час ремонту власний засіб до пересування та відтак був змушений тимчасово відновити своє право шляхом отримання у користування іншого транспортного засобу - орендувати інший транспортний засіб згідно Договору оренди транспортного засобу від 14.11.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Н.М. та зареєстровано в реєстрі за номером 1370 на що позивачем витрачено 120 000,00 гривень за оренду (копія платіжної інструкцією №1 від 08.12.2022 року додається а оригінал знаходиться у позивача) та 6 600 гривень за нотаріальні послуги (копія довідки №4 від 14.11.2022 року додається а оригінал знаходиться у позивача). Разом також підлягає до відшкодування 126 600,00 гривень якби не ДТП то позивач не змушений був би нести ці витрати та користувався б значно кращим, комфортнішим, безпечнішим автомобілем. Загальний розмір завданої позивачу та невідшкодованої відповідачем шкоди сягає 167 955,25+126 600,00 = 294 555,25 гривень. На пропозицію позивача ВИХ.№ АБВК14-04/01-800 від 11.07.2023 року досудового урегулювання спору, надіслану засобом поштового зв`язку відповідач не відреагував отже право позивача підлягає до захисту судом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023 року справу передано на розгляд судді Дергачової Н.В. За ухвалою від 13.09.2023 року судом було відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За ухвалою від 17.11.2023 року судом було позовну заяву залишено без руху через ненадання доказів направлення позову із додатками іншим учасникам справи. Зазначені недоліки були усунені позивачем, тому за ухвалою від 16.01.2024 року судом було постановлено продовжити розгляд справи. 16.01.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, за яким він просить суд в задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Згідно Звіту № 17.23 визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 13.03.2023 р. ФОП [PERSON] вартість матеріального збитку, що є вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу з ЦЦВ на запчастини - складає 257 657,24 грн. та втрата товарної вартості 40 298,01 грн. Наданий Позивачем до суду Звіт № 17.23 від 13.03.2023 р. ФОП [PERSON] не відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України - в ньому не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Тому, оскільки даний Звіт № 17.23 від 13.03.2023 р. ФОП [PERSON] був поданий до суду в порядку ст. 106 ЦПК України, то він не є належним та допустимим доказом розміру шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля Позивача в даній Д Щ та не повинен братися до уваги судом, оскільки згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19). Позивачем заявлено позов про стягнення матеріального збитку натомість з доказів про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивачем не додано. З наданих позивачем доказів вбачається, що він уклав договір оренди автомобіля з [PERSON] 14 листопада 2022 року, тобто по спливу 45-ти днів після ДТП. Згідно схеми ДТП характер видимих зовнішніх пошкоджень складався з пошкодження переднього бамперу, передньої фари та решітки радіатора. В той же час цей ТЗ виставлено позивачем до продажу за ціною 49 500 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України (36,5686 за один долар США) складає 1 810 145,70 грн., що на 52 902,21 грн. менше ніж ринкова вартість КТЗ вказана до пошкодження у Звіті № 17.23 від 13.03.2023 р. ФОП [PERSON] . Сам по собі договір оренди та платіжна інструкція не підтверджують, що автомобіль дійсно використовувався позивачем, а у позові відсутнє обґрунтування необхідності оренди автомобіля, не зазначено які поїздки здійснювалися позивачем, тощо. Будь - які обґрунтування щодо цих витрат у позовній заяві відсутні. У даному спорі вирішується питання про розмір збитків, які має відшкодувати позивачу. Для вирішення цього питання слід встановити чи були витрати позивача, які не дійсною прямою шкодою, завданою пошкодженням автомобіля, необхідними для поновлення порушеного права. Необхідність та розмір таких збитків має довести позивач. Останній надав докази витрат на оренду автомобіля, проте не надав будь - яких доказів як необхідності укладення договору оренди, так і необхідності використання орендованого автомобіля. Також слід відмітити, що у вказаному договорі оренди визначено орендну плату в розмірі 2000 грн. за один календарний день використання п. 7 (договору оренди). Отже, якщо припустити, що позивач дійсно орендував автомобіль з 46-го дня після ДТП ще протягом 60-ти днів, до позову не надано доказів необхідності для відновлення авто позивача 105 днів (3,5 місяця). Судом за клопотанням відповідача було піднято матеріали адміністративної справи № 308/13466/22 (провадження № 3/308/7614/22). 31.10.2024 року до суду від позивача надійшла заява від 31.10.2024 року за якою він просив суд позов задовольнити, справи розглянути за його відсутності. Цієї ж дати від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, за якою він просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Судове засідання у справі було призначене на 31.10.2024 року на 15 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 05.11.2024 року. Дослідивши у судовому засіданні письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів цієї справи, матеріалів об`єднаної справи № 308/13466/22 та Єдиного державного реєстру судових рішень, а саме з: постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2022 року у справі № 308/13466/22 (з урахуванням постанови від 15.11.2022 року про виправлення описки) судом було об`єднано в одне провадження справу про адміністративне правопорушення за № 308/13466/22 (провадження № 3/308/7614/21) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення № 308/13467/22 (провадження №3/308/7615/22) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та присвоєно справі єдиний номер № 308/13466/22 (провадження № 3/308/7614/22). [PERSON] визнано\~винним у\~вчиненні адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП,\~та адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 коп.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. При цьому судом встановлено, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057681 від 29 вересня 2022 року, 29.09.2022 в місті Ужгород на перехресті вул. Капушанська та проспекту Свободи водій [PERSON] керував транспортним засобом марки «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810. Результат 2,51% проміле, тест № 1828. Таким чином, своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім цього, 29 вересня 2022 року в місті Ужгород на перехресті вул. Капушанська та проспекту Свободи [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] , будучи не уважним за кермом, не встежив за зміною дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості та не вжив заходів для зменшення швидкості, а також для уникнення зіткнення з транспортним засобом марки «Вольксваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився на перехресті для почергового проїзду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 12., 12.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057682 від 29 вересня 2022 року. У судовому засіданні [PERSON] вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, не визнав, пояснивши причину всього, що сталося, збігом тяжких сімейних обставин. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суддя прийшов до висновку про наявність в діях [PERSON] складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, що повністю підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057681 від 29.09.2022, постановою у справі про накладення адміністративного стягнення від 29.09.2022 серії БАБ № 010507, актом огляду особи на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тестом № 1828 спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, особа, що тестується, - [PERSON] , результат 2,51% проміле, довідкою про отримання [PERSON] посвідчення водія, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057682 від 29.09.2022, схемою місця ДТП від 29.09.2022, письмовими поясненнями потерпілого [PERSON] , а також матеріалами відео фіксації правопорушення, що долучені до матеріалів справи на електронному носії. Зазначена постанова у апеляційному порядку не оскаржувалася та набула законної сили 14.11.2022 року. Слід також зазначити, що в ході розгляду вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення особа яка притягується до адміністративної відповідальності [PERSON] не заявляв клопотання про призначення комплексної авто-технічної, транспортно-трасологічної експертизи задля встановлення порядку дій кожного із учасників ДТП та перевірки викладених у протоколах фактів. До органів поліції не звертався із заявою про складання протоколу на іншого учасника ДТП задля перевірки наявності/відсутності його вини у ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене суд не вбачає жодних підстав задля перевірки цих фактів у межах розгляду цієї справи, оскільки вони встановлені рішенням суду у іншій справі, яке набуло законної сили, є преюдиційним у цій справі та обов`язковим до виконання. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] із 20.05.2022 року є власником транспортного засобу «Volkswagen Touareg» реєстраційний номер [NUMBER] , який був вперше зареєстрований в Україні 20.05.2022 року. Згідно із\~ст.\~1187\~ЦК України\~джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною\~особою; за\~наявності вини\~лише особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; за\~наявності вини\~всіх осіб,\~діяльністю яких\~було завдано\~шкоди,\~розмір відшкодування\~визначається у\~відповідній частці\~залежно від\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Як зазначено\~у ст.\~1192\~ЦК України\~якщо інше\~не встановлено\~законом,\~з урахуванням\~обставин справи\~суд за\~вибором потерпілого\~може зобов`язати\~особу,\~яка завдала\~шкоди майну,\~відшкодувати її\~в натурі\~(передати\~річ того\~ж роду\~і такої\~ж якості,\~полагодити пошкоджену\~річ тощо)\~або відшкодувати\~завдані збитки\~у повному\~обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням\~чи фізичним\~знищенням транспортного\~засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням\~чи фізичним\~знищенням майна\~потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням\~транспортного засобу,\~використаного для\~доставки потерпілого\~до відповідного\~закладу охорони\~здоров`я,\~чи забрудненням\~салону цього\~транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа\~має право\~на захист\~свого інтересу,\~який не\~суперечить загальним\~засадам цивільного\~законодавства. Кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Як зазначено у ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При цьому, виходячи із змісту Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються за порушення зобов`язання у відповідності до ст. 623, а необхідність відшкодування шкоди випливає саме із деліктних правовідносин. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У цій справі, як на доказ розміру завданої відповідачем матеріальної шкоди, позивач посилається на звіт № 17.23 від 13.03.2023 року, складений невизначеною особою, та зазначає «…з яких 130 000,00 гривень покрито полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Невідшкодованою залишається різниця в сумі 167 955,25 гривень.». При цьому всупереч зазначеному у позовній заяві - до справи взагалі не додано ані копію, ані оригінал Звіту № 17.23 від 13.03.2023 року, тому суд позбавлений можливості достовірно встановити ці обставини, і, відповідно, розмір завданої ДТП матеріальної шкоди, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Позивачем в обґрунтування завданої матеріальної шкоди надано лише договір оренди транспортного засобі від 14.11.2022 року № 1370, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Н.М. За умовами п. 1, 4, 7, 8 Договору [PERSON] прийняв у строкове платне користування окреме, індивідуально визначене майно транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі Tiguan, тип транспортного засобу загальний легковий універсал В, номер шасі [NUMBER] , 2013 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] . Строк оренди майна становить 6 місяців, обчислення кого починається з моменту вчинення цього правочину, який одночасно слугує Актом приймання передачі майна. В момент приймання передачі автомобіля орендодавець передає орендарю всі примірники ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Розмір орендної плати складає 2\~000,00 грн. з розрахунку за один календарний день. Орендна плата сплачується авансом за два місяці користування автомобілем та у подальшому за місяць наперед за п`ять днів до початку відповідного періоду. Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковому порядку. Згідно платіжної інструкції від 08.12.2022 року № 1 ФОП [PERSON] перерахував ФОП [PERSON] 120\~000,00 грн. за оренду транспортного засобу згідно договору б/н від 14.11.2022 року. Довідкою Приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Н.М. від 14.11.2022 року підтверджується, що [PERSON] сплатив за нотаріальне посвідчення договору оренди транспортного засобу 6\~600,00 грн. Слід погодитися з відповідачем, що за відсутності доказів, які підтверджують перелік робіт, необхідний задля відновлення ТЗ позивача, неможливо оцінити час, необхідний для їх відновлення, а відтак неможливо оцінити обґрунтованість витрат позивача на оренду іншого транспортного засобу саме на період виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі ТЗ позивача. З огляду на перелік пошкоджень ТЗ позивача, зазначений у схемі місця ДТП: перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень ТЗ: передній бампер, передня фара, решітка радіатора. Позивач не довів належними та допустимим доказами факт неможливості подальшого користування цим ТЗ, без проведення його ремонту, а також строки проведення ремонту ТЗ, тому суд не може оцінити доцільність проведення таких виплат позивачем та їх безпосередній причинно наслідковий зв`язок саме із подією ДТП. Суд також враховує, доводи відповідача, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву, про те, що позивач 25 листопада 2022 року виставив на продаж належний йому ТЗ вже у відремонтованому вигляді (а.с. 71), що візуально вбачається із фотознімку, оскільки цей факт не спростований позивачем. Тому позивачем не доведений причинно наслідковий зв`язок між фактом ДТП та шкодою у розмірі 120\~000,00 грн. на оренду іншого ТЗ, доцільність та необхідність таких витрат, тому в цій частині позовних вимог також слід відмовити. Що ж стосується судових витрат, то у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України всі судові витрати у цій справі слід покласти на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed