Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

05 липня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Титаренко Сергія Олександровича, який діє в інтересах позивачки [PERSON] до Приватного підприємства «Гарант-Агро-К» в особі директора Горпинченка Миколи Васильовича про розірвання договору оренди землі № б/н від 01.11.2017, кадастровий номер 5321884200:00:001:0597. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 1,1305 га з кадастровим номером 5321884200:00:001:0597, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кобеляцької міської ради Полтавського (Кобеляцького) району Полтавської області (колишньої Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області). В грудні 2017 року [PERSON] уклала з приватним підприємством «Гарант-Агро-К» договір оренди землі. [PERSON] передала ПП «Гарант-Агро-К» у строкове платне користування належну їй земельну ділянку на десять років. Орендна плата виплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, протягом календарного року, за який здійснюється оплата, один раз на рік, не пізніше 30 грудня поточного року. За перший рік орендна плата здійснюється із 01.01.2018. За 2018 та 2019 роки за користування земельною ділянкою ПП «Гарант-Агро-К» вчасно та в повному обсязі сплачувало [PERSON] орендну плату. Однак за 2020, 2021, 2022, 2023 роки без будь-якої на те причини відповідач відмовився оплачувати орендну плату, хоча на землі проводили сільськогосподарські роботи. [PERSON] прохала директора ПП «Гарант-Агро-К» Горпинченка М.В. розрахуватися за оренду землі за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, але останній відговорюється лише обіцянками. Таким чином, позивачка прохає суд достроково припинити шляхом розірвання дію договору оренди землі від 01.11.2017 без номеру щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5321884200:00:001:0597; стягнути з відповідача сплачений судовий збір. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 08 липня 2024 року позов прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання 05 листопада 2024 року сторони не з`явилися Позивачка, [PERSON] та її представник адвокат Титаренко С.О., в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують, позов прохали задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача ПП «Гарант-Агро-К», будучи завчасно, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов відповідачем не поданий, у зв`язку з чим відповідно до ч.4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у ній даними і доказами при заочному розгляді, про що постановлено ухвалу. Суд, розглянувши доводи позовної заяви, вивчивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1305 га, кадастровий номер 5321884200:00:001:0597, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.12). 01 листопада 2017 року [PERSON] уклала із Приватним підприємством «Гарант-Агро-К» договір оренди землі площею 1,1305 га, кадастровий номер 5321884200:00:001:0597, що розташована на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, строком на 10 років (а.с.9-11). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02.11.2017 (а.с.13), на підставі Договору оренди землі № б/н від 01.11.2017, 01 листопада 2017 року зареєстроване право оренди земельної ділянки загальною площею 1,1305 га, кадастровий номер 5321884200:00:001:0597, номер запису про інше речове право: 23138770. Пунктом 4.3 Договору встановлено, що орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік, але не пізніше 30 грудня поточного року. Орендар вносить щорічну орендну плату протягом року одним або декількома платежами. За перший рік орендна плата здійснюється з 01.01.2018. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків видно, що з І кварталу 2017 року по 4 квартал 2023 року [PERSON] отримала дохід - плату за надання земельної частки в оренду від ПП "Гарант-Агро-К" лише: у січні 2020 року в сумі 5024,83 грн, у січні 2022 року в сумі 621,12 грн, у березні 2023 року в сумі 621,12 грн та у грудні 2023 року в сумі 621,12 грн (а.с.14-16). Нормою п. 9.1 Договору встановлено право орендодавця на своєчасне внесення орендної плати. Праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, визначене у п. 9.4. Договору (а.с. 9-11). Сторони в п. 12.3. Договору оренди погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Судом встановлена несистематичність та неповнота виплати орендну плату позивачеві відповідачем. Наведене вказує на неодноразове грубе порушення відповідачем, як орендарем за спірним договором оренди земельної ділянки, своїх договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону, орендна плата за землю-це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання річних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» вказано, що орендна плата за землю-це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Нормою пункту 9.1 спірного договору оренди землі встановлено право орендодавця на своєчасне внесення орендної плати. Праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 9.4). Судом встановлено, що в порушення умов вказаного договору, позивачці не була виплачена відповідачем орендна плата за землю за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, тобто не в строки, передбачені пунктом 4.3 спірного договору оренди землі. Наведене вказує на неодноразове грубе порушення відповідачем, як орендарем за спірним договором оренди, своїх договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати. У пункті 12.3 спірного договору оренди землі сторони погодили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором. З метою дострокового розірвання спірного договору оренди землі, з підстав невиплати орендної плати за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до директора ПП «Гарант-Агро-К» Горпинченка М.В. із проханням провести розрахунок за оренду землі, але відповідач кожним роком відговорюється лише обіцянками, а розраховуватися не бажає. За змістом ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Так, аналіз статей 21, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 у справі № 587/173/15-ц за результатом розгляду справи про розірвання договорів оренди з підстав систематичної несплати орендної плати. У постанові Верховного Суду України у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження 61-41932сво18), що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право-обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Порушення відповідачем умов договору № б/н від 01.11.2017 року щодо сплати орендної плати є істотним, оскільки значною мірою позбавило позивачку того, на що вона розраховувала при укладенні договору, зокрема, отримання гідної та економічно обґрунтованої плати за передачу в користування належної їй землі. Відповідач не спростував такі твердження і не надав суду докази про виплату позивачці з 2020 по 2023 роки орендної плати за землю. Крім того, відповідач не виплатив орендну плату позивачці та не надав доказів цього і впродовж розгляду даної справи, що, на думку суду, свідчить про наявність підстав вважати, що дії відповідача щодо невиплати орендної плати були недобросовісними. Доказів протилежного суду не надано. Отже, факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки № б/н від 01.11.2017 року щодо несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з 2020 по 2023 роки з боку відповідача є доведеним та є підставою для розірвання такого договору. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому задовольняє їх у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 1211,20 грн.

Outcome: approved