Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Агро Інвест" про розірвання договору оренди землі б/н від 19.02.2008, укладеного між [PERSON] , спадкоємицею якої є [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (ПСП ім. Т.Г. Шевченко) кадастровий номер 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335, зареєстрованого в Державному реєстрі прав за номерами 6899050, 6899349, 6901510 від 05.09.2014; скасування державної реєстрації в Державному реєстрі прав за номерами 6899050, 6899349, 6901510 від 05.09.2014, зобов`язання повернути земельні ділянки з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335 в належному агрохімічному стані власнику; стягнення на користь [PERSON] заборгованості з орендної плати, пені та індексації. Мотивуючи вимоги, позивачка вказала, що їй на праві приватної власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] належать земельні ділянки з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335, що знаходяться в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19.02.2008 між [PERSON] та ПСП ім.Т.Г.Шевченка був укладений спірний договір оренди землі. 10.09.2018 між нею та відповідачем підписана Додаткова угода до вказаного договору з терміном дії до 31.12.2025, в якій були обумовлені строки виплати орендної плати та її розмір. 25.01.2029 між нею та відповідачем підписана Додаткова угода до спірного договору оренди, за умовами якої збільшений розмір орендної плати. Відповідач не виконує умови договору, оскільки орендна плата за 2022 та 2023 роки виплачена з порушенням строку, не в повному обсязі та без урахування індексу інфляції. Тому позивачка просить суд розірвати договір оренди землі, стягнувши з відповідача заборгованість за договором та пеню за порушення його строків виконання. Ухвалою від 22.12.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження, визначені строки для подачі заяв по суті. 12.01.2024 до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача вказав, що орендна плата виплачена позивачці за 2022 та 2023 роки у повному обсязі фактично за три земельні ділянки. Затримка орендної плати за 2022 рік обумовлена військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 та є форс-мажорними обставинами відповідно до листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. Крім того, умовами договору передбачена виплата орендної плати з урахуванням коефіцієнта індексації нормативно грошової оцінки землі, який не змінювався, отже вимоги позивачки про стягнення орендної плати з урахування індексації не ґрунтуються на законі. Крім того, представник відповідача наголосив на застосування строку позовної давності у один рік для стягнення пені. 24.07.2024 позивачка надала суду письмові пояснення, в яких вказала, що згідно із Договором оренди землі від 19.02.2008, укладеним між [PERSON] та ПСП ім.Т.Г.Шевченко, орендодавець передала орендарю чотири земельні ділянки з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335, 4825486300:01:000:1003. Відповідно до Додаткових угод до договору оренди від 19.09.2018 та 25.01.2019 відповідачу передані в оренду також чотири земельні ділянки та була визначена орендна плата в розмірі 27402,13грн. якщо від вказаної суми відняти податок в розмірі 19,5%, то сума орендної плати до видачі позивачці становить 22058,72грн, однак відповідачем виплачена менша сума, тому виникла заборгованість. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та позов задовольнити. Представник відповідача надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори 05.09.2014, є власницею трьох земельних ділянок, що розташовані в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 4,8975га з кадастровим номером 4825486300:06:000:0672; площею 0,7694га з кадастровим номером 4825486300:01:000:0255; площею 0,3341га з кадастровим номером 4825486300:06:000:0335. Згідно Додаткової угоди до Договору оренди землі від 19.02.2008, укладеної 19.09.2018, орендодавець [PERSON] , орендар ПСП «ім.Т.Г.Шевченка» та новий орендар ТОВ «Південь Агро Інвест» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди чотирьох земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335, 4825486300:01:000:1003 терміном до 21.12.2025. Відповідно до п.4.1., 4.5 Додаткової угоди від 19.09.2008 орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 18241,60грн, 2866,54грн, 1228,51грн, 37,23грн за кожну земельну ділянку відповідно, до 01 вересня поточного року. Згідно із п.4.4. обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. Крім того, п.4.7. Додаткової угоди визначає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. 25.01.2019 між позивачкою та відповідачем укладена Додаткова угода до Договору оренди землі, за умовами якої орендна плата збільшена до 15,15% нормативної грошової оцінки земельних ділянок та становить за ділянку № [NUMBER] (кадастровий номер 4825486300:06:000:0672) - 22326,05грн, за ділянку № [NUMBER] (кадастровий номер 4825486300:01:000:0255) 3507,44грн, за ділянку № [NUMBER] (кадастровий номер 4825486300:06:000:0335) 1523,05грн, за ділянку № [NUMBER] (кадастровий номер 4825486300:01:000:1003) 45,59грн, всього 27402,13 грн. Орендна плата за 2022 рік позивачці відповідачем була виплачена 11.04.2023 в сумі 22058,71грн, а за 2023 рік 17.11.2023 в сумі 22022,02грн, тобто з порушенням строків, встановлених Додатковою угодою від 19.09.2018. Відповідно до розрахунку позивачки орендна плата за 2022 та 2023 роки за користування чотирма земельними ділянками дорівнює 27402,13грн. Якщо відняти суму податку у розмірі 19,5%, сума орендної плати, яка належить до сплати позивачці, складає 22058,72грн. Відповідач порушив строк виплати орендної плати за 2022 рік на 181 день та сплатив всього 22008,71грн без врахування індексації, отже за 2022 рік відповідач повинен доплатити орендну плату в сумі 50,01грн, пеню 3992,86грн та суму індексації - 5,868,34грн. За 2023 рік відповідач зобов`язаний сплатити заборгованість з орендної плати в сумі 36,70грн, пеню за 78 днів прострочення 1720,68грн та суму індексації 960,29грн. загальний розмір заборгованості становить 12628,88грн. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина перша статті 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Статтею 762 ЦК України встановлений обов`язок наймача вносити плату за користування майном у розмірах та строки визначені договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини 1 статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Позивачка стверджує, що орендар зобов`язаний сплатити на її користь орендну плату за чотири земельні ділянки з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335, 4825486300:01:000:1003, однак згідно доказів, наданих суду позивачка є власницею лише трьох земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:06:000:0672, 4825486300:01:000:0255, 4825486300:06:000:0335. На підставі викладеного орендна плата складає 27356,54грн, отже за відрахуванням податків 22022,02грн. Тобто, орендна плата виплачена позивачці в повному обсязі, але без врахування інфляції та з порушенням строків виплати. Представник відповідача у відзиві не заперечував факт порушення строків виплати орендної плати та вказав, що така затримка виникла через форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), оскільки з 24.02.2022 в України ведений воєнний стан, посилаючись на листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та вказуючи, що працівники підприємства покинули територію області. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34,38,39,41,44,53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану (пункт 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022). Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»). У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21». У даній справі сторони у пунктах 13.1 та 13.2 Додаткової угоди домовились, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Тобто будь-яких обставин, які сторони вважають форс-мажорними, вони у договорі оренди не визначили. Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1. Так, в цьому листі, розміщеному на офіційному сайті, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Згідно з наведеними положеннями закону та висновками Верховного Суду у разі, якщо боржник (у даному випадку орендар ТОВ «Південь Агро Інвест») посилається на причину невиконання зобов`язання на наявність обставин, які він вважає форс-мажорними, він має надати докази того, що саме ці обставини перешкодили йому у виконання зобов`язань. З матеріалів справи встановлено, що відповідач обмежився лише посиланням на військові дії на території України та Миколаївської області зокрема, але не надав докази на підтвердження того, які саме обставини вплинули на господарську діяльність підприємства. Також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин. З огляду на викладене суд доходить висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем не доведено існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік. Умовами Додаткової угоди від 19.09.2018 передбачене обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації на рік. З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17липня 2003 року затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку). З наведеного слід дійти висновку, що індексації підлягає орендна плата за кожен рік окремо з врахуванням індексу інфляції за відповідний період, оскільки за своєю природою індексація призначена для компенсації втрат грошових доходів населення від подорожчання споживчих товарів і послуг в поточному періоді. Тому індексація орендної плати в поточному році не може бути підставою для автоматичного збільшення розміру орендної плати на наступний період, оскільки індекс інфляції є змінною величиною, її розмір залежить від економічних процесів у державі та вона може як збільшуватися так і зменшуватися (дефляція). Разом з тим, розмір індексованої орендної плати за 2022 рік мав становити 27 880,59 грн (22022,02грн х 126,603%), отже не сплачена індексація в розмірі 5858,57грн. Розмір індексованої орендної плати за 2023 рік мав становити 22980,71грн (22022,02грн х 104,353%), отже не сплачена індексація в розмірі 958,69грн. Викладене вище свідчить про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати у строки обумовлені договором є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України. Зокрема, такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, за яким підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання умов договору, а саме: існування заборгованості по орендній платі та несвоєчасне виконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання. Крім того, через невчасну виплату орендної плати відповідачем за 2022 та 2023 роки на користь позивача підлягає стягненню пеня відповідно до п.4.7 договору оренди у розмірі 0.1% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Однак, відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частинами 1, 2 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як визначено у частині статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи викладене, строк прострочення виплати орендної плати за 2022 рік становить 113днів починаючи з дня звернення до суду з позовом 19.12.2023, а за 2023 рік 77 днів. Отже з відповідача слід стягнути на користь позивачки пеню за 2022 рік в розмірі 2488,49грн (22022,02грн х 0,1% х 113днів) та за 2023 рік в розмірі 1717,72грн (22022,02грн х 0,1% х 77дня). На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial