Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, третя особа - [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, в обґрунтування якого зазначив, що він разом зі своє сестрою, [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Інший співвласник квартири - [PERSON] помер. У липні 2024 року під час оформлення спадщини після батька позивачу стало відомо про арешт зазначеної квартири, накладений на підстава повідомлення ВДВС, 7412, 19.05.2004, ВДВС Київського р-ну м. Харкова; власник: "Союз" Харківське інженерно будівельне об"єдняння, "Союз" Харьковское инженерно строительное обьединение, Код: 14063688. Позивач зазначає, що Харківське інженерно будівельне об`єднання «Союз» було припинено 07.09.2005 року, правонаступники у юридичної особи відсутні. Таким чином, арешт на квартиру був накладений на майно попереднього власника ще 19.05.2004 р. в рамках невідомого позивачеві виконавчого провадження, тобто до набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомості. При цьому, отримати щодо особи, в інтересах якої було накладено арешт на майно, неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження, в межах якого було накладеного арешт на квартиру знищені за закінченням терміну зберігання. На підставі викладеного, позивач просив суд зняти арешт нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , зареєстрований 19.05.2004 р. за № 12440 реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК) на підставі повідомлення ВДВС, 7412, 19.05.2004, ВДВС Київського району м. Харкова; Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про обтяження арешт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 12440), що зареєстрований Першою Харківської міською державною нотаріальною конторою (колишня Перша Харківська ДНК) 19 травня 2004 року. Ухвалою суду від 27 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали від 27 серпня 2024 року доставлено в Електронний кабінет відповідача 28 серпня 2024 року. У встановлений судом строку відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Таку ж заяву надала третя особа. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином відповідно до ч. 6 ст. 128, п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 31 жовтня 2005 року Управлінням приватизації комунального майна та приватизації Головного управлінням економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі розпорядження № 7180 від 31.10.2005, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого їм на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] від 09 вересня 2006 року, [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8). [INFO] у м. Харків у віці 66 років помер [PERSON] , [INFO] , про що 19 вересня 2023 року складено відповідний актовий запис про смерть № 10181 (а.с. 8 зв.). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19.05.2004 державним реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (колишня Перша Харківська ДНК), 61003, Харківська обл., м. Харків, майдан Конституції, буд. 1, під`їзд 7, поверх 4, (057) 731- 57-69; 731-40-34; 731-39-42; info_1@khm.kh.notary.gov.ua, внесено запис про обтяження з наступними даними: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 12440; об`єкт обтяження: квартири за адресою: [ADDRESS] ; підстава обтяження: повідомлення ВДВС, 7412, 19.05.2004, ВДВС Київського р-ну м. Харкова; Власник: «Союз» Харківське інженерно будівельне об`єднання, «Союз» Харьковское инженерно строительное обьединение, Код: 14063688; заявник: Перша Харківська державна нотаріальна контора. Вказані обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 389651395 від 05.08.2024. З копії Повідомлення про накладення заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ВДВС Київського РУЮ м. Харкова накладено заборону, зокрема на квартиру [ADDRESS] . В графі «Інформація про власника майна» зазначено Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз», інформація про стягувача відсутня, зведене виконавче провадження № 4404/03 від 12.04.2004 року. Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Союз» Харківське інженерно будівельне об`єднання було припинено 07.09.2005 року, номер запису: 14801170001014139; правонаступники у юридичної особи відсутні. Відповідно до листа Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.08.2021 № 84951, перевіркою даних в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що зведеного виконавчого провадження №4404/3 від 12.04.2004, за яким Харківське інженерно будівельне об`єднання «Союз» (код ЄДРПОУ 14063688) є боржником, на виконанні у відділі не перебуває. У зв`язку із тим, що строк зберігання, переданого до архіву виконавчого провадження №4404/3 від 12.04.2001 на даний час сплинув, надати інформацію щодо виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки матеріали знищені. Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно зі\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами\~\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Ст. 321 ЦК України\~визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Непорушність права власності регулюється\~ст. 321 ЦК України\~та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, відповідно до\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.\~\~Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч. 2, 4\~ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5ст. 59\~Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п. 2, 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. Згідно п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У відповідності до положень\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII арешт\~на майно\~боржника може\~бути знятий\~у тому\~числі і\~за рішенням\~суду.\~При цьому, вказаною правовою нормою не обмежується коло підстав (обставин), за яких власник нерухомого майна може звернутись до суду з позовом про зняття арешту. При цьому зняття арешту з нерухомого майна за позовом його власника не ставиться в залежність від необхідності скасування в адміністративному (судовому або позасудовому) порядку постанови державного виконавця про обтяження майна боржника. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Зважаючи на те, що арешт на вказану вище квартиру було накладено 19.05.2004 року, та в той період власником квартири було Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз», а право спільної сумісної власності позивачем набуто 31 жовтня 2005 року, зібрані докази у справі не дають можливість суду встановити належну рівновагу між потребою продовження арешту та інтересами власника. Тобто відсутній справедливий баланс між суспільними інтересами та правами позивача на повагу до його права власності, закріпленої у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини, оскільки тривалий арешт майна заважає позивачу в повному обсязі здійснювати права власника. За змістом ч. 2\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~підставою для\~скасування реєстрації\~обтяження є,\~в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. У відповідності до ч.2\~ст. 16 ЦК України, а також виходячи із положень\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~власник арештованого майна вільний на власний розсуд обирати спосіб захисту свого майнового права, у тому числі і шляхом зняття арешту з майна. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивач не мав статус боржника у зведеному виконавчому провадженні, судом не встановлено стягувача, в інтересах якого 19.05.2004 року зареєстровано обтяження у вигляді арешту майна, виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання, попереднього власника квартири (боржника за зведеним виконавчим провадженням) - Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз» станом на час розгляду справи припинено, а дані про юридичних осіб-правонаступників відсутні, судом не встановлені дані щодо визнання свідоцтва про право власності на житло від 31.10.2005 року недійсним, суд дійшов до висновку про необхідність зняття арешту з квартири, з подальшим виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження. Вирішуючи питання щодо визнання Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) відповідачем у справі та задоволення позовної вимоги, суд керується наступним. Відповідачем\~у справі про зняття арешту з майна є\~боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно,\~а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.\~Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено\~відповідний\~орган державної виконавчої служби. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Зважаючи на те, що боржника за виконавчим провадженням Харківське інженерно-будівельне об`єднання «Союз» було припинено у зв`язку з визнанням його банкрутом 07.09.2005 року, а правонаступники відсутні, особу, в інтересах якої накладено арешт на квартиру встановити не виявилось можливим у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання, суд позбавлений можливості прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо боржника або стягувача за виконавчим провадженням, як то зазначено у пункті 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо пред`явлення до позивача, який є співвласником квартири з 2005 року, стягувачем за зведеним виконавчим провадженням вимог або претензій, зважаючи на закріплений ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини принцип поваги до права власності, суд дійшов висновку про задоволення даного позову, пред`явленого до Київського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків)

Outcome: approved