Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

У серпні 2024 року Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.11.2016 року у розмірі 36 281,29 грн. та судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.11.2016 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі підписаної нею Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в "Акцент-Банку" відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте, відповідач не сплачує грошові кошти своєчасно, у зв`язку з чим станом на 04.08.2024 виникла заборгованість у розмірі 36 281,29 грн., яка складається з: 19 938,72 грн. заборгованості за кредитом; 16 342,57 грн. заборгованості за відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 3 028 грн. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представником позивача до позову надано клопотання про розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки у суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявила, відзив на позовну заяву не надавала. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, про що судом постановлена ухвала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2016 року [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" з метою укладання кредитного договору №\~Б/Н та отримання кредитної картки шляхом підписання Анкети-Заяви. На підставі підписаної Анкети-Заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000 грн., який неодноразово збільшувався. Вказана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку містить підпис [PERSON] та її особисті дані. Отже, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно зі ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України за\~кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як вбачається з довідки за картками, [PERSON] відкрито рахунок у АТ "Акцент-Банк", видано кредитні картки та відповідно до наявної у справі довідки за лімітами на рахунок відповідача зараховувалися кредитні кошти, розмір ліміту яких неодноразово збільшувався. Згідно з випискою з особового рахунку відповідача за період з 21.11.2016 по 04.08.2024, яка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, є первинним документом, [PERSON] користувалася кредитними коштами, частково здійснювала сплату в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до розрахунку позивача, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на 04.08.2024 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 36 281,29 грн., яка складається з: 19 938,72 грн. заборгованості за кредитом; 16 342,57 грн. заборгованості за відсотками. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у анкеті-заяві позичальника нарахування та розмір процентів не зазначено. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ Акцент-Банк, розміщених на сайті: https://a-bank.com.ua/terms, та Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», "Універсальна GOLD", які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Таким чином, посилання позивача на те, що на день підписання анкети-заяви сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, є необгрунтованим. Анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача заборгованості по відсоткам в розмірі 16 342,57 грн., оскільки така позовна вимога не доведена. Проте, враховуючи, що договір був укладений і відповідач фактично отримала грошові кошти, якими користувалася, суд дійшов висновку, що відповідач мала зобов`язання повернути кошти у розмірі тіла кредиту. Враховуючи безпідставність позовної вимоги про стягнення відсотків, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складової заборгованості за відсотками у розмірі 16 342,57 грн. підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19, згідної якої суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. У постанові також зазначено, що судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку. Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором від 21.11.2016, наданий позивачем, судом встановлено, що відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості 35 202,67 грн., що значно перевищує заявлену суму заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, заборгованість за кредитним договором б/н від 26.11.2016 відповідачем вже погашена, що підтверджується наданими позивачем доказами, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed