Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

До суду із позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказали, що 20.05.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 0683367683 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» надали відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 9000 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісію. 14.07.2021 р. згідно умов Договору факторингу № 14-07/21, ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 0683367683 від 20.05.2019 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача. 10.01.2023 р. згідно умов Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 0683367683 від 20.05.2019 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача. ТОВ «Інфінанс», правонаступником якого є ТОВ «Коллект Центр», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 108328 грн., з яких: 9000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 99328 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 108328 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 3028 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 25000 грн. Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте в позові просив суд розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник повідомлені у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, проте до суду відповідач направила відзив на позов, відповідно до якого позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.05.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 0683367683. Законодавством України передбачено оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Інфінанс» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 0683367683 від 20.05.2019 р., з встановленим строком користування кредитними коштами (а.с.5-7, 19). Таким чином, відповідач уклав Договір надання позики № 0683367683 від 20.05.2019 р. з ТОВ «Інфінанс» та на підставі\~квитанції (долучено до позовної заяви) відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 9000 грн. (а.с.20). Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого відповідно до положень ст.ст.530, 1082, 1084 ЦК України 14.07.2021 р. згідно умов Договору факторингу № 14-07/21, ТОВ «Інфінанс» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 0683367683 від 20.05.2019 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача. Також 10.01.2023 р. згідно умов Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 0683367683 від 20.05.2019 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача (а.с. 24-35). Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» становить 108328 грн., з яких: 9000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 99328 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 21-23). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З наданих представником позивача суду доказів вбачається, що відповідач згідно укладеного Кредитного договору\~№ 0683367683 від 20.05.2019 р. отримав від ТОВ «Інфінанс» кредит в сумі 9 000 грн. Розмір заборгованості по кредиту підтверджено позивачем копією квитанції про перерахування коштів. За вказаних обставин, на переконання суду вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту підлягають до задоволення. Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по вищезазначеному договору в частині нарахованих відсотків за користування кредитом. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 20.05.2019 р. по 18.06.2019 р. (30 днів). Починаючи з 19.06.2019 р. позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. Пунктом 1.6 Договору надання позики\~№ 0683367683 від 20.05.2019 р. передбачено, що максимальний строк (кількість календарних днів) користування кредитом становить 30 календарних днів. При цьому суд враховує, що\~Договором про споживчий кредит\~№ 0683367683 від 20.05.2019 р. розмір відсотків до цього договору встановлено в сумі 1,75 % за один календарний день, що становить 157,5 грн. за день (9000 х 1,75/100) та загалом складає 4725 грн. (157,5х30), а тому в цьому розмірі підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом. В порядку ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів. Отже, позивачем нараховувалися проценти після закінчення строку дії Договору про споживчий кредит № 2844520 від 17.04.2021 р. Також Велика\~палата Верховного\~суду у\~постанові від\~23.10.2019\~року,\~за результатами\~розгляду справи\~№ 723/304/16-ц\~прийшла до\~такого висновку: стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтується на нормах матеріального права. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором надання позики № 0683367683 від 20.05.2019 р. у розмірі\~13725 грн., оскільки заборгованість за тілом кредиту становить 9000 грн., заборгованість за відсотками становить 4725 грн. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Позов задоволено на 12,67 % (13725 грн. х 100% / 108328 грн.). Відповідно до\~ст.141 ч.1 ЦПК України , враховуючи, що позов задоволено на 12,67%, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 383 гривні 65 копійок (3028 х 12,67 %). Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Згідно до ст.133 ч.3 п.1 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем до суду надані докази понесених стороною позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» у сумі 25000 гривень. Зокрема, суду надано: Договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, заявка про надання юридичної допомоги № 458 від 01.03.2024 року, акт 3 4 про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року, платіжну інструкцію № 0421260000 (а.с. 46-51). Проаналізувавши зроблений адвокатом розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики з розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог та їх розмір має складати 3000 грн., що відповідає вимогам ст.141 ч.ч.2, 3 ЦПК України.

Outcome: partial