Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

оскільки між сторонами відсутня згода щодо добровільного поділу спільно нажитого майна позивач у поданій 29 квітня 2024 року позовній заяві просить - визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя легкові автомобілі марки DAEWOO MATIZ, 2008 р.в., державний номерний знак [NUMBER] та марки NISSAN X-TRAIL, 2004 р.в., державний номерний знак [NUMBER] ; - у порядку поділу майна подружкя стягнути на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частку легкових автомобілів марки DAEWOO MATIZ, 2008 р. в., державний номерний знак [NUMBER] та марки NISSAN X-TRAIL, 2004 р. в., державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 197 900 гривень 00 коп., залишивши останні у власності [PERSON] , припинивши право спільної сумісної власності подружжя; - визнати об?єктами права спільної сумісної власності подружжя: 1/2 частку будинку №2, загальною площею 46,5 кв. м., з надвірними будівлями: прибудовою, сараєм, погребом, сараєм, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,125 га, кадастровий номер: 5624682000:01:023:0020, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,0747 га, кадастровий номер: 5624682000:01:024:0458, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - у порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальної частки: 1/2 частки будинку [ADDRESS] , загальною площею 46,5 кв. м., з надвірними будівлями прибудовою, сараєм, погребом, сараєм, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ?ятихатки; земельної ділянки, площею 0,125 га, кадастровий номер: 5624682000:01:023:0020, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,0747 га, кадастровий номеp: 5624682000:01:024:0458, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальної частки: 1/2 частки будинку [ADDRESS] , загальною площею 46,5 кв. м., з надвірними будівлями прибудовою, сараєм, погребом, сараєм, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ?ятихатки; земельної ділянки, площею 0,125 га, кадастровий номер: 5624682000:01:023:0020, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,0747 га, кадастровий номеp: 5624682000:01:024:0458, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - припинивши право спільної сумісної власності подружжя на останні; стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач відзив не подавав. Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з"явилася, надавши право на представлення своїх інтересів своєму адвокату. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати її особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у її відсутність. Позивач у суді позов підтримав повністю, зазначає, що спірне рухоме та нерухоме майно придбане під час шлюбу за їх спільні кошти, хоча оформлене та зареєстроване за відповідачем, є спільною сумісною власністю. Тому позивач просить здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за позивачем і відповідачем право власності на 1/2 ідеальної частки, припинивши право спільної сумісної власності. Погоджується на отримання грошової компенсації 1/2 частки легкових автомобілів, при цьому дружина користується автомобілем DAEWOO MATIZ, 2008 р. в., державний номерний знак [NUMBER] , а автомобіль марки NISSAN X-TRAIL, 2004 р. в., державний номерний знак [NUMBER] знаходиться на території господарства, де проживає він з дітьми і він не заперечує віддати його дружині, якщо вона компенсує йому половину його вартості. Його представник\~адвокат Марина\~Кисельова,\~підтримуючи вимоги\~та аргументацію\~свого довірителя,\~стверджує,\~що хоча\~спірне майно\~зареєстроване за\~відповідачем,\~але придбане\~сторонами спільно\~під час\~перебування в\~зареєстрованому шлюбі\~за їх\~спільні кошти\~та в\~інтересах сім`ї,\~зі згоди\~чоловіка. На сьогодні спір щодо майна у сторін відсутній, але задоволення данного позову дасть можливість позивачу у майбутньому подати позов про поділ вказаного майна в натурі. Представник відповідача адвокат Оксана Муравська позовні вимоги визнала в частині компенсації за автомобіль, яким дійсно користується відповідач. Сторона відповідача категорично проти такого порядку вирішення спору, оскільки таким способом він не вирішується по суті, а спільність цього майна та право кожної з сторін на його половину ніким не оспорюється. Між сторонами склалися неприязні стосунки, сварки, з приводу чого позивач неодноразово притягувався за насильство в сім"ї, у сторін наявний невирішений спір про місце проживання малолітніх дітей, відповідач отримала змогу забрати своє особисте майно лише зі допомогою працівників поліції, оскільки бувший чоловік не допускає її до їх майна, їй жодним чином не потрібен автомобіль, яким користується позивач. Суд встановив такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2009 року по 13 грудня 2023 року, мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з батьком і на утримання яких відповідач з 18 квітня 2024 року сплачує аліменти у розмірі однієї третьої заробітку (доходу) на дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. 04 березня 2020 року сторони за 69 270 грн. 00 коп. придбали 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] ?ятихатки; загальною площею 46,5 кв. м., житловою площею 28,0 кв.м., позначений на поетажному плані літерою "А-1" та надвірних будівель: прибудова (літера "а"), сарай - Б, погріб - В, сарай - Г, згідно нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу 1/2 будинку від 04.03.2020, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №133. Відповідно до преамбули договору купівлі-продажу [PERSON] , надалі іменований "продавець", та [PERSON] надалі іменована "покупець" уклали договір про таке: продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти належну продавцю на праві приватної власності 1/2 частку вищевказаного житлового будинку. Згода чоловіка покупця на покупку, а також укладення та підписання договору купівлі-продажу будинку підтверджується заявою, підпис на якій нотаріально засвідчений 04.03.2020 О.В.Червук приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за р№132. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2020 за № 203117627 право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] ?ятихатки, зареєстроване 04.03.2020 року, на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2020 року, розмір частки 1/2, власник [PERSON] . 04 березня 2020 року сторони за 12 500 грн. 00 коп. придбали земельну ділянку площею 0,1250 га, кадастровий номер 5624682000:01:023:0020, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Велика Омеляна, згідно нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.03.2020, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №134. Відповідно до преамбули договору купівлі-продажу [PERSON] , надалі іменований "продавець", та [PERSON] надалі іменована "покупець" уклали договір про таке: продавець передає, а покупець приймає у власність належну продавцю вищевказану земельну ділянку, яка відчужується разом з 1/2 будинку, який на ній знаходиться. Згода чоловіка покупця на покупку, а також укладення та підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки підтверджується заявою, підпис на якій нотаріально засвідчений 04.03.2020 О.В.Червук приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за р№132. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2020 за № 203126850 право власності на земельну ділянку площею 0,1250 га, кадастровий номер 5624682000:01:023:0020, зареєстроване 04.03.2020 на підставі договору купівлі продажу від 04.03.2020, розмір частки 1, власник [PERSON] . 04 березня 2020 року сторони за 7 470 грн. 00 коп. придбали земельну ділянку площею 0,0747 га, кадастровий номер 5624682000:01:024:0458, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, село Велика Омеляна, згідно нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.03.2020, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №135. Відповідно до преамбули договору купівлі-продажу [PERSON] , надалі іменований "продавець", та [PERSON] надалі іменована "покупець" уклали договір про таке: продавець передає, а покупець приймає у власність належну продавцю вищевказану земельну ділянку. Згода чоловіка покупця на покупку, а також укладення та підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки підтверджується заявою, підпис на якій нотаріально засвідчений 04.03.2020 О.В.Червук приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за р№132. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2020 за № 203107855 право власності на земельну ділянку площею 0,0747 га, кадастровий номер 5624682000:01:024:0458, зареєстроване 04.03.2020, на підставі договору купівлі продажу від 04.03.2020, розмір частки 1, власник [PERSON] . Окрім того,\~сторони придбали\~транспортні засоби\~марки DAEWOO\~MATIZ,\~2008\~р.\~в.,\~державний номерний\~знак [NUMBER] та\~марки NISSAN\~X-TRAIL,\~2004\~р.\~в.,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~ які зареєстровані за відповідачем [PERSON] .. Спірні правовідносини регулюються такими нормами права. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). Згідно з вимогами ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ним и в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч.1,2,4 ст.71 СК України). Відповідно до ч.1, 2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Суд дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України). Ч.1 ст.15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Виходячи з аналізу зазначених норм права, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1,2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України). Матеріалами справи підтверджуються набуття подружжям [PERSON] за час шлюбу 1/2 частки будинку [ADDRESS] , загальною площею 46,5 кв. м., з надвірними будівлями прибудовою, сараєм, погребом, сараєм, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,125 га, кадастровий номер: 5624682000:01:023:0020, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,0747 га, кадастровий номер: 5624682000:01:024:0458, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; легкових автомобілів марки DAEWOO MATIZ, 2008 р.в., державний номерний знак [NUMBER] та марки NISSAN X-TRAIL, 2004 р.в., державний номерний знак [NUMBER] . При цьому [PERSON] надав свою згоду на придбання спірного майна. Закон встановлює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане під час шлюбу, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. При цьому, відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, а розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Тобто, розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абз.2 ч.1 ст.71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Виходячи із принципу ефективного способу захисту порушеного права слід зазначити таке. Стаття 5 ЦПК України передбачає способи захисту, які застосовуються судом, а саме, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Диспозитивність - один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved