Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] - адвокат Ткаченко С.В. 20.08.2024 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу позивачки [PERSON] з відповідачем [PERSON] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що сторони\~12.03.2017\~року зареєстрували\~шлюб,\~від якого\~мають малолітню\~дитину \~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Подружжя проживає\~окремо,\~шлюбні відносини\~фактично припинені,\~сімейне життя\~сторін не склалось через різні погляди на нього, між подружжям відсутнє взаєморозуміння та втрачено почуття поваги та любові. Відновлювати сімейні відносини позивачка наміру не має. З огляду на вказане представник позивача просить суд розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою судді від 02.09.2024 прийнято вказану справу до свого провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її адвоката у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, конверт із позовною заявою, додатками до неї та ухвалою про відкриття провадження, повернуто на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також конверти із судовою повісткою на 17.10.2024 та 07.11.2024 відповідачем не отримано з причин "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до ч. 8 с.т 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач про розгляд справи повідомлявся і в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. З огляду на вказане суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони 12.03.2017 року зареєстрували шлюб у Шаріатському суді Петра Йрданського Хашимітського Королівства, номер реєстрації №2032/4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6, 7). \~ \~ \~ \~Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Судом також встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на нього, шлюбні стосунки вони не підтримують, відновлювати їх позивач наміру і бажання не має. Шлюбні відносини фактично припинено, сторони проживають окремо. Відповідно до положень статтей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Положеннями ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved