Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

10\~жовтня 2024\~року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначала про те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . На даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. На неодноразові звернення до відповідача, згоди щодо надання допомоги на утримання дитини між ними не досягнуто. Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, хоч зобов`язаний надавати таку допомогу. Тих коштів, що нерегулярно надає відповідач, недостатньо для матеріального забезпечення дитини, яка навчається у 3-му класі Опорного закладу «Демидівський ліцей». Вона працевлаштована, проте отримувані нею доходи не дають можливості забезпечувати дитину усім необхідним. Їй відомо, що відповідач має добрий стан здоров`я, офіційно не працевлаштований, доходи отримує від тимчасових заробітків і має нерегулярний мінливий дохід. Інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] пояснила, що на утримання дитини щомісячно їй необхідно 4000,00 гривень. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень. Вважає, що розмір аліментів 3000,00 гривень, який вказала позивач є завищеним та не відповідає фактичним витратам позивача на утримання дитини. Відповідач [PERSON] також пояснив, що викладені позивачем у позовній заяві обставини про те, що він не бере участі у вихованні сина та матеріально його не забезпечує не відповідають дійсності. Він постійно надавав та надає кошти на утримання дитини, купує ліки, одяг, інші необхідні речі. Час від часу забирає дитину до себе. Надавати допомогу на утримання дитини буде і надалі. Крім цього, відповідач зазначив, що твердження позивачки про те, що він має добрий стан здоров`я не відповідає дійсності. Оскільки він хворіє та потребує постійного дороговартісного лікування. Через хворобу не може знайти постійне місце роботи, тому немає постійного, сталого заробітку. На сьогоднішній день він офіційно не працює, проживає із своїми батьками пенсіонерами, яким за можливості допомагає фінансово. Через свій похилий вік та стан здоров`я його батьки також потребують догляду та піклування. Про вказані обставини зазначив також у своєму відзиві. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 1500 гривень до досягнення дитиною повноліття, не встановлено. В ході розгляду справи судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6), встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Отже, сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] (позивачем по справі). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~141 Сімейного кодексу\~України (далі\~-\~СК України)\~ мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~184\~СК України\~ суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] за її вибором на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1598,00 гривень. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] хворіє та потребує лікування, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід. При цьому, відповідач [PERSON] інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має. З пояснень позивачки [PERSON] встановлено, що витрати на дитину сторін по справі складають 4000,00 гривень на місяць. З пояснень\~відповідача [PERSON] та наданих ним до суду копій чеків та скрін-копій листування з позивачкою вбачається, що відповідач бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, купує ліки, одяг. Вказані обставини під час розгляду справи були визнані позивачем, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, оскільки сумнівів у достовірності таких обставин немає. За таких обставин, враховуючи, те що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивачем [PERSON] належними доказами не обґрунтовано необхідність стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд також враховує те, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку придбаває для неповнолітньої дитини одяг, ліки, інші необхідні речі. Проте, між сторонами виник спір щодо розміру аліментів, необхідних на утримання дитини. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, не буде завищеним чи заниженим в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб, обов`язку обох батьків матеріально забезпечувати дитину, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру. Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 1211,20 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для\~звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 180-182, 184 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258,\~259,\~265,\~268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: partial