Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

19.06.2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Брайт Інвестмент», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що в квітні 2024 року їй стало відомо, що за її місцем роботи надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. від 21.03.2024 року про звернення стягнення на її заробітну плату для виконання виконавчого напису №219094, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 23.06.2021 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості в розмірі 26 450,90 грн. 07.05.2024 року вона звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, у якій просила надіслати на її електронну пошту інформацію про стан виконавчого провадження. 09.05.2024 року приватним виконавцем на її електронний адрес була надіслана постанова про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу даного виконавчого провадження. При онлайн пошуку у Автоматизованій системі виконавчого провадження з`ясувалось, що стосовно неї відкрито виконавче провадження та 09.05.2024 року нею, було здійснено онлайн ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №68345973. При ознайомленні з виконавчим провадженням було встановлено, що виконавче провадження №68345973 відкрито на підставі заяви Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент». Додатком даної заяви був виконавчий напис нотаріуса №219094, який вчинений 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та виписка з ЄДР, щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент». У матеріалах виконавчого провадження №68345973 були наявні й інші документи, а саме кредитний договір від 19.11.2007 року №08/11/2007/980 К-3354 укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] та постанови, що були прийняті приватним виконавцем, та спрямовані на примусове виконання виконавчого напису. За даним виконавчим написом стягнення заборгованості проводиться за період з 10.02.2019 року по 22.06.2021 року. Вважає, що виконавчий напис №219094 від 23.06.2021 року вчинено з грубим порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконання. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач та треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В., причину неявки суду не повідомили, про місце та час розгляду справи сповіщались шляхом направлення судових повісток. Заяв чи клопотань до суду не надавали. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.06.2024 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №68345973, яке проводиться приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В., на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., №219094 від 23.06.2021 року, про стягнення з з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості у розмірі 26450,90 грн до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі. Згідно з ч.1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено\~ч.8\~ст.\~178\~ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відзив на позовну заяву, чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило, треті особи пояснень не надавали. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, матеріали справи містять копію кредитного договору №08/11/2007/980 К-3354 від 19.11.2007 року, який укладено між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] (а.с. 20-21). 23.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М вчинено виконавчий напис №219094 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №08/11/2007/980 К-3354 від 19.11.2007 року, укладений з первісним кредитором ПАТ «Комерційний банк «Надра», право вимоги за яким було відступлено до Нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», відповідно до договору №GL48N718070_black про відступлення права вимоги від 05.08.2020 року. У подальшому, 30.09.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено Договір №GL48N718070_black_01 про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, відповідно до якого ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.02.2019 року по 22.06.2021 року. Сума заборгованості становить 26400,90 грн (а.с. 19). На підставі вказаного виконавчого напису 21.03.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Бухалевічем С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68345973 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., №219094 від 23.06.2021 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Окрім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 року справа № 6-887цс17, від 23.01.2018 року справа № 310/9293/15ц, від 19.09.2018 року справа № 207/1587/16 та від 31.10.2018 року справа № 308/11193/16-ц. Окрім того, матеріали справи не містять відомостей того, що ТОВ «Брайт Інвестмент», набувши право вимоги за кредитним договором до позивача [PERSON] , направило відповідне повідомлення за її адресою, а нотаріусу надало належні та достатні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалось. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження факту безспірності заборгованості ТОВ «Брайт Інвестмент» мало б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ № 566, Постанови правління НБУ № 174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. Таким чином, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позову у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн. (а.с. 26), що разом становить 1816,80 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладається на відповідача.

Outcome: approved