Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

у серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить: визнати незаконним і скасувати наказ № 713-к від 16.06.2023 року, виданий Головою правління Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - АТ «Укрексімбанк») Сергієм Єрмаковим про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та стягнути з відповідача на його користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн. На мотивування позовних вимог, позивач вказує, що з 2005 року перебуває в трудових відносинах з АТ «Укрексімбанк», а з 01.12.2022 року працює на посаді начальника управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення. Додав, що за період роботи відзначився як дисциплінований, відповідальний та організований працівник, який здійснив значний внесок в організаційну діяльність банку, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Однак, зауважив, що наказом № 713-к від 16.06.2023 року, виданим Головою правління АТ «Укрексімбанк» Сергієм Єрмаковим його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Із змісту вказаного наказу вбачається, що встановлено факт відпрацювання позивачем і частиною підпорядкованих йому працівників менше ніж 70 % робочого часу за період з 10.05.2023 року по 21.05.2023 року, та підтверджено використання на робочому місці мережі Інтернет за неслужбовими потребами та відвідування веб-сторінок Інтернет, які не пов`язані з виконанням його посадових обов`язків. При цьому, в рамках проведеного Управлінням координації внутрішнього контролю та нормативного комплаєнс АТ «Укрексімбанк» моніторингу, встановлено не допрацювання позивачем 30 годин 22 хвилин. [PERSON] , вважає, що його неправомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, адже відповідачем не підтверджено ознак та складу дисциплінарного проступку, наказ не містить вказівок про день виявлення проступку. Крім того, позивач зазначає, що оскаржуваний наказ не містить посилань щодо його вини, причин і умов вчинення дисциплінарного проступку, ступеня його тяжкості, розміру заподіяної шкоди та її розмір, а також не зазначено в чому полягає невиконання чи неналежне виконання ним своїх трудових обов`язків. Позивач зауважує, що до наказу № 713-к від 16.06.2023 року додані службові записки, однак, такий вид документа відсутній у нормативних актах і стандартах у сфері діловодства, моніторинг проведено шляхом негласного/таємного спостереження за працівниками банку, що може використовуватися виключно працівниками правоохоронних органів за рішенням суду. Крім того, [PERSON] вказує, що з доданого до оскаржуваного наказу детального переліку веб-сторінок у мережі Інтернет, які він відвідував, неможливо ідентифікувати його активність під час користування ресурсами Інтернету, а вказівки про дату і час їх відвідування відсутні. При цьому, активність на деяких сторінках Інтернет-ресурсів становить декілька секунд, що свідчить про неможливість перегляду їх змісту за такий короткий проміжок часу, до того ж, інформація щодо часу відкритих сторінок у браузерах не свідчить, що працівник не виконував своїх трудових обов`язків або виконував їх з порушенням трудової дисципліни, а специфіка його роботи унеможливлює постійне перебування на робочому місці та використання працівниками банку загальнодоступних джерел інформації є необхідним для виконання ними своїх посадових обов`язків. Також позивач вказує, що такими незаконними діями АТ «Укрексімбанк» йому завдано моральної шкоди, адже він зазнав душевних страждань, наслідком чого стало погіршення фізичного та духовного стану, та через душевні переживання в нього різко погіршився стан здоров`я, яку оцінює в 500 000,00 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 15.08.2023 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 100). 25.09.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому представник Олійник А.О. просить у позові відмовити, посилаючись на те, що підставами для оголошення догани позивачу є неефективне використання робочого часу та використання майна та ресурсів відповідача в приватних інтересах, тобто, не пов`язаних з виконанням робочого часу, адже в посадові обов`язки [PERSON] не входить моніторинг новин, які встановлені за наслідками проведеного внутрішнього контролю та моніторингу; службовими записками Голови правління АТ «Укрексімбанк» та Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення доведено до відома позивача про необхідність надання письмових пояснень, однак, отримані від [PERSON] відомості в службових записках не містили обґрунтувань щодо встановлених фактів порушень трудової дисципліни; обираючи захід дисциплінарного стягнення, відповідачем проаналізовано попередню роботу позивача та порушення вимог Кодексу етики, при цьому, дотримано трудове законодавство; позивач перебував в мережі Інтернет на сайтах, що не стосуються банківської діяльності, детальний перелік яких додається; Інструкція з діловодства відповідача передбачає такий вид документа як службова записка; відповідач на законних підставах здійснює моніторинг використання робочого часу працівниками; підтвердження про порушення стану здоров`я позивача внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного наказу відсутні та заявлений до стягнення розмір компенсації моральної шкоди не обґрунтовано (т. 1, а.с. 149-157, 157 зворот). 29.01.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив АТ «Укрексімбанк» на вказану позовну заяву, в якому адвокат Ткаченко Я.К. вказує, що представник відповідача - Олійник А.О. не може бути допущена до участі в справі, а подані нею копії документів бути належними та допустимими доказами; позивача як начальника управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення з Кодексом етики не ознайомлено; оспорюваний наказ не містить посилань про наявність вини, причини та умов вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку, ступеня його тяжкості та розміру заподіяної шкоди; факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку належним чином не зафіксовано; підтвердження того, що програмне забезпечення «Teramind» є дозволеним для проведення моніторингу відповідачем відсутні; заявлений розмір відшкодування моральної шкоди відповідає критеріям розумності та справедливості (т. 3, а.с. 32,32 зворот). 14.03.2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив на вказану позовну заяву, в яких Олійник А.О. зазначає, що вона представляє інтереси АТ «Укрексімбанк» як адвокат, на підставі довіреності; вимоги до процесуальних документів і додатків до них визначаються процесуальним законодавством; самим позивачем приєднано до матеріалів справи Кодекс етики АТ «Укрексімбанк», що вказує про те, останній ознайомлений з цим документом; оскаржуваний наказ містить послання на детальний перелік пунктів Посадової інструкції та Кодексу етики, які порушено позивачем; дисциплінарний проступок [PERSON] виявлено 25.05.2023 року; сам факт відкриття Інтернет-ресурсів таких, як сайти новин, вікіпедії, спортивних новин є порушенням трудової дисципліни незалежно від тривалості часу перебування на таких сайтах; програмну продукцію «Teramind» придбано відповідачем офіційно, яка використовується законно та в дозволених межах; службова записка як документ не заборонена для використання в АТ «Укрексімбанк»; позивач не посилається на вчинення відповідачем дискримінації, мобінгу (цькування), тому заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає (т. 3, а.с. 50-66, 66 зворот). Ухвалою суду від 03.04.2024 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні (т. 4, а.с. 20). В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача - Олійник А.О. в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити в задоволенні позову. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що наказом від 30.11.2022 року № 1182-к «Про переведення» позивача переведено на посаду начальника управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення АТ «Укрексімбанк» (т. 1, а.с. 53-53 зворот). Наказом Голови правління АТ «Укрексімбанк» Єрмакова С. від 16.06.2023 року № 713-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивачу оголошено догану (т. 1, а.с. 61-63). Зокрема, у вказаному наказі зазначено, що відповідно до інформації, викладеної в службовій записці директора Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення [PERSON] від 12.06.2023 року № 0025100/23-478, встановлено факт відпрацювання начальником управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення [PERSON] (далі - Працівник) та частиною підпорядкованих йому працівників менше 70 % робочого часу за період з 10.05.2023 року по 21.05.2023 року та підтверджено використання на робочому місці мережі Інтернет за неслужбовими потребами. У рамках проведеного Управлінням координації внутрішнього контролю та нормативного комплаєнс моніторингу ефективності використання робочого часу працівниками Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення за вищезазначений період встановлено, що Працівником не допрацьовано 30 годин 22 хвилини та відвідані веб-сторінки у мережі Інтернет, які не пов`язані з реалізацією його посадових обов`язків (додається до цього наказу). Також із змісту оспорюваного наказу вбачається, що підставами його прийняття вказані: деталізований перелік веб-сторінок у мережі Інтернет, які відвідував [PERSON] , службові записки, Кодекс поведінки (етики) АТ «Укрексімбанк» затверджений рішенням Наглядової ради АТ «Укрексімбанк» від 02.12.2022 року, Посадова інструкція начальника управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення [PERSON] , затверджена директором Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення 01.12.2022 року та лист Первинної профспілкової організації ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». У п. п. 5.11., 5.12. підрозділу «Використання майна Банку» розділу 5. «Внутрішня організація діяльності керівників та працівників Банку» Кодексу поведінки (етики), затвердженого рішенням Наглядової ради АТ «Укрексімбанк» від 02.12.2022 року (протокол № 49) обладнання та ресурси Банку, включаючи апаратні, програмні інформаційні ресурси, якими Банк володіє, орендує або використовує для забезпечення свого функціонування (комп`ютерне обладнання, включаючи принтери, модеми, операційні системи, прикладні програми, доступ до мереж Internet, простір на мережевих дисках, сервери тощо) надаються керівникам і працівникам Банку виключно для забезпечення виконання ними посадових обов`язків. Банк залишає за собою право здійснювати моніторинг, реєструвати та контролювати інформацію й ресурси, що використовуються керівниками та працівниками банку. Керівники та працівники Банку з метою забезпечення нормальної роботи та збереження майна і ресурсів Банку під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані, зокрема, використовувати майно та ресурси Банку виключно для виконання своїх посадових обов`язків, не використовувати в приватних інтересах (т. 1, а.с. 38-49). З п.п. 4.1.1., 4.1.11., 4.1.12. розділу 4 «Відповідальність» Посадової інструкції начальника управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення, вбачається, що начальник управління несе встановлену цією Посадовою відповідальність за: невиконання або неналежне виконання покладених на нього цією інструкцією обов`язків; недотримання норм етики і правил поведінки працівників, що визначені Кодексом поведінки (етики) АТ «Укрексімбанк»; недотримання вимог чинного законодавства України, у тому числі, нормативно-правових актів Національного банку України, нормативних документів Банку з питань інформаційної безпеки. У разі невиконання своїх обов`язків працівник може бути притягнутий до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності в порядку, визначеному чинним законодавством України (п. 4.2. цієї ж Посадової інструкції) (т. 1, а.с. 50-52,52 зворот). Пунктом 1.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку АТ «Укрексімбанк» визначено, що їх метою є забезпечення організації належних безпечних умов праці, підвищення її продуктивності, раціонального використання робочого часу, зміцнення трудової дисципліни (т. 1, а.с. 168-171,171 зворот). Відповідно до п. 3.1.1., 3.1.8. розділу 3 «Основні обов`язки працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку АТ «Укрексімбанк» працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження Роботодавця, дотримуватися дисципліни праці - основи порядку в роботі Банку, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати свої посадові обов`язки. Знати і виконувати акти чинного законодавства України та нормативних документів Банку, що пов`язані з його посадовими обов`язками. У розділі 4 Правил внутрішнього трудового розпорядку АТ «Укрексімбанк» визначені основні обов`язки роботодавця, зокрема, роботодавець зобов`язаний забезпечити належні умови для дотримання трудової і виробничої дисципліни, постійно проводити організаторську та економічну роботу, спрямовану на раціональне використання трудових ресурсів, формування стабільних трудових колективів, вживати заходів впливу до поршників трудової дисципліни (п. 4.1.6.). Згідно п. 7.2. розділу 7 «Відповідальність працівників» Правил внутрішнього трудового розпорядку відповідача за порушення трудової дисципліни Роботодавець застосовує такі дисциплінарні стягнення: догана (п.п. 7.2.1.), звільнення (п.7.2.2.). Як вбачається з Положення про управління координації внутрішнього контролю та нормативного комплаєнс АТ «Укрексімбанк», затвердженого рішенням Наглядової ради АТ «Укрексімбанк» від 21.04.2023 року (протокол № 13) у відповідача діє Управління координації внутрішнього контролю та нормативного комплаєнс, завданням якого є, в тому числі, забезпечення (за дорученням Головного комплаєнс-менеджера Банку) моніторингу ефективності використання робочого часу працівниками Банку та підготовки звітів за результатами проведення моніторингу (п. 2.1.16.) (т. 3, а.с. 2-5,5 зворот). Згідно актом приймання-передачі Програмної продукції за договором № 228-03/1/130922 від 13.09.2022 року, АТ «Укрексімбанк» прийняло від ТОВ «ЕСКА-СОФТ» Програмну продукцію «Teramind» з невиключною ліцензією (т. 3, а.с. 207). Пунктом 3.3. Розділу 3 «Складання та оформлення службових документів» Інструкції з діловодства АТ «Укрексімбанк», затвердженою рішенням правління АТ «Укрексімбанк» від 22.12.2021 року, визначено, що доповідна (службова) записка - це службовий документ, адресований керівнику Банку/самостійного структурного/структурного підрозділу у складі самостійного структурного/відокремленого підрозділу Банку, в якому викладається інформація про ситуацію, що склалася про наявні факти, певні питання та проблеми, про виконану роботу та висновки стосовно порушеного питання (п.п. 3.3.1.). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Частиною 1 ст. 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Відповідно до положень ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України). Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнені працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущенного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, тобто важливо, щоб накази роботодавця були обґрунтованими та видавалися у чіткій відповідності з чинним законодавством. Тобто, у наказі про накладання дисциплінарного стягнення - про оголошення працівникові догани обов`язково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення, тобто вказано на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. При цьому, трудові обов`язки, за невиконання яких особа притягується до дисциплінарної відповідальності, повинні бути покладені на працівника законно, відповідати змісту його посадових обов`язків, бути чіткими та зрозумілими, доведеними до відома такого працівника завчасно у встановленому законодавством спосіб. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Питання встановлення обставин проступку та провини працівника, відповідно до ст. 21 КЗпП, віднесено до компетенції власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу, а тому суд, відповідно до приписів ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Підставою застосування догани є вчинення працівником дисциплінарного проступку. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Відтак, виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Відповідно при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Однак, як вбачається з наказу Голови правління АТ «Укрексімбанк» Єрмакова С. від 16.06.2023 року № 713-к, під час притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, взято до уваги, зокрема, й те, що позивач продовжує систематично не виконувати належним чином свої обов`язки, визначені Посадовою інструкцією та протягом значного часу (з 10.05.2023 року по 21.05.2023 року) використовував майно та ресурси Банку (комп`ютерне обладнання, доступ до мережі Інтернет) в приватних інтересах, недотримується нормативних документів Банку, норм етики і правил поведінки працівників, що визначені Кодексом поведінки (етики) АТ «Укрексімбанк», систематично не забезпечує виконання доручень керівництва Банку та Правил внутрішнього трудового розпорядку АТ «Державний експортно-імпортний банк України». Поряд із цим, оскаржуваний наказ, не містить посилання на порушення позивачем положень, встановлених Правилами внутрішнього трудового розпорядку АТ «Державний експортно-імпортний банк України», та не зазначений як підстава для оголошення догани позивачу в переліку. Також відсутні в наказі від 16.06.2023 року № 713-к посилання на конкретні доручення керівництва Банку, які не були виконані позивачем, та такі не зазначені в переліку, а як вбачається з наявних в матеріалах справи службових записок, позивачу інкримінуються саме порушення щодо використання робочого часу за неслужбовими потребами, тобто невиконання (недобросовісне, несумлінні) саме посадових обов`язків. До того ж, як вбачається із наявних в матеріалах справи службових записок від 12.06.2023 року № 0025100/23-487 (144-144 зворот), від 25.05.2023 року № 0025100/23-428 (т. 3, а.с. 135), від 02.06.2023 року № 0025100/23-458 (т. 3, а.с. 139-140, 140 зворот), від 25.05.2023 року № 0000100/23-83, від 24.05.2023 року № 0026100/23-22, та які були підставою для прийняття оскаржуваного наказу, за результатами проведеного моніторингу встановлено, що факт відпрацювання начальника управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення [PERSON] та частиною підпорядкованих йому працівників менше 70 % робочого часу за період з 10.05.2023 року по 21.05.2023 року. Отже, підставою для складання службових записок стали обставини неефективності використання робочого часу, однак, факти систематичного нецільового використання у власних приватних інтересах позивачем мережі Інтернет, зокрема відвідування сайтів, що не стосуються банківської діяльності в них не вказані. При цьому, відповідні звіти Управління координації внутрішнього контролю та нормативного комплаєнс АТ «Укрексімбанк» за результатами проведення моніторингу, необхідність складення яких передбачена Положенням про управління координації внутрішнього контролю та нормативного комплаєнс АТ «Укрексімбанк», затвердженого рішенням Наглядової ради АТ «Укрексімбанк» від 21.04.2023 року (протокол № 13), в матеріалах справи відсутні, що перешкоджає суду встановити та підтвердити факти щодо неефективності використання позивачем і підпорядкованими йому працівниками робочого часу, а також перевірити їх відсоткове співвідношення із нормами тривалості робочого часу. Наявні в матеріалах справи відомості у формі таблиці щодо недопрацьованого часу позивача 30 годин 22 хвилин 24 секунди (т. 3, а.с. 147), не можна вважати відповідним звітом, адже вказаний документ не містить обов`язкових реквізитів: штампа установи, назви виду документа, підпису керівника установи або особи відповідальної за його складання, дати складання та печатки. Отже, з цих підстав, суд вважає недоведеним факт проведення моніторингу дій позивача та виявлення дисциплінарного проступку, а саме щодо факту відпрацювання начальником управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення [PERSON] та частиною підпорядкованих йому працівників менше 70 % робочого часу за період з 10.05.2023 року по 21.05.2023 року, як вказує відповідач. До того ж, на підтвердження фактів систематичного нецільового використання у власних приватних інтересах позивачем ресурсів, АТ «Укрексімбанк» надано деталізований перелік веб-сторінок у мережі Інтернет «Teramind Web-Страницы и приложения (2023-05-10 - 2023-05-21)», в якому відображена інформація про назви Інтернет ресурсів, дату фіксації події, прізвище та ім`я користувача, а також інформацію про тривалість (результати) дослідження активності користувача (т. 2, а.с. 41-188). Поряд із цим, надані відповідачем документи не містять інформації про те, що вони виготовлені за допомогою програмного забезпечення, яке використовується відповідачем для моніторингу дій користувачів (працівників АТ «Укрексімбанк»), оскільки відповідного наказу про використання відповідачем програмного забезпечення, отриманого згідно з актом приймання-передачі Програмної продукції за договором № 228-03/1/130922 від 13.09.2022 року від ТОВ «ЕСКА-СОФТ», а саме Програмної продукції «Teramind» з невиключною ліцензією, не надано. Також, відповідачем не надано доказів щодо можливостей та функцій програмного забезпечення, які надали б суду можливість зробити висновок про те, що виготовлення деталізованого переліку веб-сторінок із результатами дослідження активності користувача (позивача), є можливим саме за допомогою вказаного програмного забезпечення. З огляду на неможливість ідентифікувати джерело походження доказів, суд не бере до уваги інформацію, яку вони містять. Крім цього, згідно з інформацією про результати дослідження активності позивача, загальний час активності останнього на деяких Інтернет ресурсах становить декілька секунд, що свідчить про неможливість перегляду змісту відповідного Інтернет сайту за такий короткий проміжок часу. Також суду не надано доказів існування у відповідача відповідних правил використання ресурсів мережі Інтернет працівниками АТ «Укрексімбанк», що не дозволяє достовірно з`ясувати, та віднести типи веб-сторінок (Інтернет ресурсів) за їх особливостями, як такі, що призначені для відвідування, користувачами за неслужбовими потребами, чи ініційовані програмним забезпеченням, а також визначити, чи такі сайти використовуються в приватних інтересах, чи пов`язані з реалізацією посадових обов`язків. Оскільки, як вбачається з п.п. 2.29. Посадової інструкції начальника управління матеріально-технічного та транспортного забезпечення Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення [PERSON] , затверджена директором Департаменту розвитку інфраструктури та господарського забезпечення 01.12.2022 року, позивач забезпечує в межах своєї компетенції та відповідальності, в тому числі, поточне управління операційними ризиками, що виникають під час щоденної поточної діяльності відповідно до функціональних обов`язків, тобто, для належного виконання завдань, що виникають в процесі поточної діяльності (операцій) банку, уникнення ризиків прямих або непрямих втрат, викликаних помилками або недосконалістю процесів, систем в організації, помилками або недостатньою кваліфікацією персоналу тощо, також вивчати процеси несприятливих зовнішніх подій, що не мають фінансової природи походження. При цьому, суд звертає увагу на те, що обов`язковим елементом складу дисциплінарного проступку є, серед іншого, порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків. Незважаючи на обов`язок доведення відповідачем правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення, під час розгляду справи, судом не здобуто доказів того, що детальний перелік веб-сторінок у мережі Інтернет, які відвідував позивач, відноситься до тієї категорії Інтернет-ресурсів, мова про які йде в п.п. 5.11., 5.12. підрозділу «Використання майна Банку» розділу 5. «Внутрішня організація діяльності керівників та працівників Банку» Кодексу поведінки (етики), затвердженого рішенням Наглядової ради АТ «Укрексімбанк» від 02.12.2022 року (протокол № 49). Однак, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). При цьому, враховуючи положення ст. 81 ЦПК України та особливості вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме відповідач повинен довести, що таке притягнення відбулося без порушення законодавства про працю. Такий висновок суду в повній мірі відповідає позиції Верховного суду, висловленій в постанові від 23.01.2018 року в справі №273/212/16-ц. Відтак, саме відповідач, на переконання суду, повинен довести, що притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності відбулося з дотриманням усіх вимог трудового законодавства. Таким чином, на підставі вищевказаного, суд дійшов висновку, що відповідачем всупереч свого процесуального обов`язку не доведено законності накладення на позивача дисциплінарного стягнення, а натомість, судом встановлено численні порушення, які допущені відповідачем під час накладення на позивача такого стягнення, що є безумовною підставою для скасування накладеної на [PERSON] догани. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням вимог трудового законодавства України, в зв`язку з чим, наявні підстави для визнання його незаконним і скасування. Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві на нього в цій частині, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи; розмір грошового відшкодування визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань та інших обставин, які мають істотне значення з врахуванням вимог розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і непов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, одноразово. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України). У постанові Верховного Суду від 25.05.2022 року в справі № 487/6970/20 зазначено, що: зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральну шкоду та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральну шкоду. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Обставини, встановлені у вищевказаній справі про оскарження наказу про оголошення позивачу догани та наведені у позовній заяві аргументи вказують на те, що внаслідок протиправних дій відповідача, а саме незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач зазнав моральних страждань, що виразились в отриманні негативних емоцій від несправедливого дисциплінарного стягнення та вимушеного захисту в судовому порядку своїх порушених трудових прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року в справі №752/17832/14-ц зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн. Надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання того, що діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, та зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності. Разом з тим, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, знаходить суму моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн завищеною та такою, що не відповідає ступеню понесених позивачем моральних страждань, адже позивачем не надано будь-яких доказів погіршення стану здоров`я саме внаслідок прийняття протиправного наказу відповідачем. Тому, беручи до уваги характер та тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача, здійснення додаткових зусиль для поновлення порушених прав, характер немайнових втрат, вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити частково та зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. Також ЦПК України встановлено, що: - витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 3 ст. 133); - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. ч. 1-3 ст. 137); - суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137); - обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137); - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (ч. 8 ст. 141). Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Позивачем в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано Договір про надання Адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 20-06/23 від 20.06.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001155, Додаток № 1 до Договору про надання Адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 20-06/23 від 20.06.2023 року, Акт виконаних робіт № 1 до Додатку № 1 до Договору про надання Адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» правової допомоги від 20-06/23 від 20.06.2023 року, платіжну інструкцію № 562582 від 20.06.2023 року на суму 17 000,00 грн, а також детальний опис робіт (надання послуг), виконаних Адвокатським об`єднанням «А-Адвокат» від 04.08.223 року та ордер серії АА № 1336272 від 04.08.2023 року(том 1, а.с. 86-86 зворот, 87, 88, 89, 90, 91, 92). Проаналізувавши розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд в цілому знаходить їх співмірним критеріям, передбаченим ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Поряд із цим, сторона відповідача, зазначаючи у відзиві на вказану позовну заяву про завищений розмір судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, не вказала в чому полягає невідповідність їх критеріям реальності адвокатських витрат та розумності визначеного стороною позивача розміру, а також не обґрунтувала чому саме ці витрати не є співмірними. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем під час подачі вказаного позову сплачено судовий збір у розмірі 6 073,60 грн (т. 1, а.с. 11,12). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно до п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, оскільки суд повністю задовольнив вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та частково задовольнив вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 123,00 грн сплаченого судового збору та 8 585,00 грн витрат на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial