Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

24.09.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі і наразі ставиться питання про його розірвання. Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні. Вказує, що позивач самостійно несе усі витрати на утримання дитини, батько участі в утриманні дитини не бере. Відповідач є молодим, працездатним, інших утриманців не має. Посилаючись на викладене просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитинив розмірі 1/3 частин від доходів щомісячно. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити. Вказує, що сторони уклали шлюб і перебувають у процесі розлучення. Від шлюбу народилася дитина, яка проживає разом з позивачкою. Відповідач є молодою та працездатною особою, та повинен як батько брати участь в утриманні дитини. У судовому засіданні представник відповідач [PERSON] позов визнав частково, та просить стягувати\~ аліменти в розмірі 1/4 частин від доходів. В обґрунтування вказує, що наразі сторони перебувають у процесі розлучення. Відповідач розуміє, що має брати участь в утриманні дитини, та пропонував оплачувати квартиру позивачці. Просить врахувати, що заробітна плата відповідача є невеликою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому\~ шлюбі (а.с.8). Від даного шлюбу народилася дитина: [PERSON] , [INFO] (а.с.7), яка проживає разом з позивачем, що учасниками справи не заперечується. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 183 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з вказаною статтею СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки на теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, заперечень щодо чого відповідач не надав, то суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзиву на позов не подавав, а лише долучив докази, з яких убачається, що він працює у ФОП [PERSON] майстром дільниці по 4 години на добу за гнучким графіком з підсумковим робочим часом не більше 20 год на тиждень, та отримує заробітну плату у розмірі 4000 грн. на місяць. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, таспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. При цьому щодо розміру доходу відповідача, то суд звертає увагу, що відповідач офіційно працює у ФОП за гнучким графіком з підсумковим робочим часом не більше 20 год. на тиждень, що в два рази менше встановленого законодавством 40-годинного робочого тижня. Відтак суд вважає доречним репліку представника позивача про те, що відповідач не позбавлений можливості мати додаткові види заробітку. Слід також врахувати, що виходячи із офіційної зарплати відповідача, сума аліментів у розмірі 1/4 частини доходу, як того просить представник відповідача, буде невеликою, та навіть меншою ніж встановлений СК України мінімальний гарантований розмір аліментів, що на думку суду не відповідатиме інтересам дитини. Відтак суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) батька щомісячно до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст. 184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитинуі відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі.Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) батька відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Відтак позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved