Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє адвокат Мацола А.В., звернулася в суд з позовом до Хустської державної нотаріальної контори про зняття обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька на будинок в [ADDRESS] , у зв`язку з чим у серпні 2024 року вона звернулася до ЦНАП з метою реєстрації свого місця проживання у даному будинку, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що на даний будинок накладено обтяження у виді заборони (архівний запис), зареєстровано 23.10.2006 року, реєстраційний номер обтяження 3929999, реєстратор: Хустська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомленням б/н від 08.09.1981 року за заявою Хустської фабрики художніх виробів.\~ Стосовно накладення обтяження у виді заборони на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , позивачці нічого не відомо. Жодних документів стосовно накладеного обтяження накладеного за повідомленням без номеру від 08.09.1981 від батьків не збереглись. Відповідно до архівної довідки, що надана на адвокатський запит від 24.09.2024 року 01-31/180 Хустську фабрику художніх виробів 09.02.1982 року було реорганізовано на Хустське виробниче об`єднання художніх виробів. 04.11.1988 року Хустське ВОХВ перейменовано на Хустську фабрику « Нарцис». 29.06.1998 року Хустську фабрику « Нарцис» перейменовано на ЗАТ «Хустська фабрика «Нарцис». Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань діяльність ЗАТ«Хустська фабрика «Нарцис» припинено. Із чого вбачається, що Хустської фабрики Художніх виробів, яка була реорганізована та перейменована декілька разів наразі не існує, однак обтяження у виді заборони на нерухоме майно до цього часу не знято, що порушує право позивачки визначене ст. 41 Конституції України, а саме на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відзиву на позов від відповідача не надходило. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача адвоката Мацола А.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачки та її представника. В судове засідання представник відповідача не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі. Заперечень щодо позову немає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2023 р. вбачається, що на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , Хустською державною нотаріальною конторою 23.10.2006 року накладено обтяження у виді заборони (архівний запис) №3929999, на підставі повідомлення б/н, від 08.09.1981 року Хустської фабрики худвиробів та вказано, особу майно/права якої обтяжується. Відповідно до архівної довідки від 24.09.2024 року за № 01-31/180 виданої Хустською районною військовою адміністрацією (архівний відділ) Хустську фабрику художніх виробів 09.02.1982 року перейменовано на Хустське виробниче об`єднання художніх виробів. 04.11.1988 року Хустське ВОХВ перейменовано на Хустську фабрику « Нарцис». 29.06.1998 року Хустську фабрику «Нарцис» перейменовано на ЗАТ «Хустська фабрика «Нарцис». Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань діяльність ЗАТ «Хустська фабрика «Нарцис» припинено. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність Закритого акціонерного товариства «Хустська фабрика «Нарцис», ідентифікаційний код юридичної особи 02969834 припинена 10.08.2008 року, в результаті її ліквідації. Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна немає. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За ч.2 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки на даний час у позивачки [PERSON] немає невиконаних майнових зобов`язань перед ЗАТ «Хустська фабрика «Нарцис», то існування заборони на житловий будинок є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню. Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачкою, однак суттєво обмежує її право у розпорядженні таким, а відтак порушене право позивачки на володіння та розпорядження своїм майном. Зважаючи на викладене, а також відсутність заперечень щодо задоволення позову від відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Outcome: approved