Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-07 00:00:00

04.09.2024 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Сергєєву Н.С., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1115993 від 04.09.2023 року, звернувся до суду з позовом, яким просить зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS] , накладений на підставі постанови державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Цуркова С.І. №26688566 від 23.05.2011. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час оформлення спадкових прав на спадкове майно після смерті своєї рідної тітки [PERSON] було встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS] , міститься інформація про те, що 27.05.2011 року Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.05.2011 р у виконавчому провадженні №26688566, яка винесена державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Цурковим С.І., зареєстроване обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна, власником даного майна зазначено [PERSON] , [INFO] . Позивач звертався до Немишлянського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою, на яку отримав відповідь, що виконавче провадження, де боржником є [PERSON] , на примусовому виконанні у відділі зареєстрованим не значиться, строки зберігання виконавчих проваджень закінчилися, а тому немає можливості надати інформацію про підстави накладення арешту на майно. [PERSON] , який є єдиним спадкоємцем, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки на нерухоме майно, яке не належало боржнику у виконавчому провадженні, накладено арешт, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.12.2023 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 24.07.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Сергєєва Н.С. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву, якою просила проводити розгляд цивільної справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. 08.11.2023 року поштовою кореспонденцією до суду надійшло клопотання головного державного виконавця Єрмак Г.В., яка діє на підставі довіреності, про розгляд справи за відсутності представника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 23.01.2024 року поштовою кореспонденцією до суду надійшло клопотання [PERSON] про розгляд справи за його відсутності за наявними доказами, подавати відзив на позовну заяву не бажає. Відповідно ч. 3 ст.\~211\~ЦПК\~України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 24.07.1996 року Московським відділом реєстрації актів громадського стану міста Харкова (а.с. 92 зворотній бік). Батько позивача - [PERSON] , [INFO] , є сином «Чуйковой Анни Никитични рос.» та « [PERSON] рос.», що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] (а.с. 91), які 25.10.1936 року зареєстрували шлюб « [PERSON] рос.» після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] (а.с. 94 зворотній бік). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 04.12.1998 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с. 93). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою разом з [PERSON] , що підтверджується будинковою книгою (а.с. 112-122). [INFO] у подружжя « [PERSON] та [PERSON] -рос.» народилась донька [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова по справі №645/7801/20 (Провадження «2-о/645/21/21) встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] є рідними сестрою та братом. Рішення набрало законної сили 24.01.2022 року (а.с. 10-12). Згідно рішення Московського районного народного суду м. Харкова від 26.12.1966 року справа №2-1773 власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 7, 95). З відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради №2505276 від 28.08.2017 року, вбачається що згідно матеріалів інвентаризаційної справи реєстрацію права власності житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року проведено Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, за [PERSON] (російською мовою), на підставі рішення Московського районного народного суду м. Харкова від 26.12.1966 року (а.с. 15, 93 зворотній бік). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть «Баранец Анни Никитичны» серія [NUMBER] , видане 24.11.1981 року Московським відділом РАЦС м. Харкова (а.с. 94). [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Іщенко К.А., 14 серпня 1981 року, реєстровий номер 3-2564, яким все майно, заповіла своїй дочці [PERSON] , яка прийняла спадщину (а.с. 102-103, 108). Зі змісту довідки Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори №2671/02-14 від 11.08.2016 року вбачається, що згідно відомостей Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори після гр. [PERSON] , померлої [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , заведена спадкова справа №180/82, яка містить заяву від 14.05.1982 року про прийняття спадщини дочки спадкодавеці [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 101). Крім того, відповідно до змісту повідомлення Харківського обласного державного архіву №129/01-21 від 23.01.2024 року вбачається, що за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1981-1995 роки та книзі обліку та реєстрації спадкових справ за 1982 рік Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, після померлої [INFO] мовою оригіналу « [PERSON] » виявлено інформацію про наступне: 14.05.1982 року до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою звернулася мовою оригіналу « [PERSON] ». Заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 14.05.1982 року за порядковим номером №264 та заведено спадкову справу №180/1982. Відмітки про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої [INFO] мовою оригіналу « [PERSON] » в зазначених книгах обліку спадкових справ відсутні. Спадкова справа вважається відкритою (а.с. 66). [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~витягом №56646564\~про реєстрацію\~в Спадковому\~реєстрі від\~25.06.2019\~року (а.с. 9, 90). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до приписів\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Положеннями ч. 1\~статті 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до спадкової справи №29/2019, заведеної приватним нотаріусом ХМНО Лантьєвою В.В. вбачається, що 25.06.2019 року спільною заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 83). Постановою №380/02-31 від 25.06.2019 року приватного нотаріуса ХМНО Лантьєвою В.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини (а.с. 131). Крім того, постановою №379/02-31 від 25.06.2019 року приватного нотаріуса ХМНО Лантьєвою В.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини (а.с. 130). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.06.2020 у справі №645/4606/19 визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме два місяці з дня набрання чинності зазначеного рішення суду (а.с. 136-139). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2021 року у справі №645/7801/20 встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] є рідними сестрою та братом (а.с. 10-12). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS] встановлено, що 27.05.2011 року Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» «Міністерства юстиції України» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка винесена державним виконавцям Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Цурковим С.І. 23.05.2011 р. у виконавчому провадженні №26688566 зареєстроване обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником даного майна зазначено [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). З відповіді Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №55176 від 15.08.2023 року, вбачається, що за результатами здійсненої перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, пошуку ВД/ВП (спецрозділ), пошук ВД/ВП та пошук ВД/ВП (архів), що обліковується у Немишлянському ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що виконавче провадження де боржником є [PERSON] на примусовому виконанні у відділі зареєстрованим не значиться. Також зазначено, що відповідно до п. 9.9. розділу 9 Порядку роботи з документами в органах держаної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 (в редакції, чинній на 19.07.2017) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, тому немає можливості надати інформацію про підстави накладення арешту на майно щодо боржника [PERSON] (а.с. 16). З відповіді Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №62664 від 11.09.2023 року вбачається, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії, встановлено що на виконанні у Фрунзенському ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 26688566, за яким 25.12.2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено за належністю до ВДВС Балаклійського РУЮ (а.с. 31). Згідно відповіді з Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №37343 від 21.09.2023 року вбачається, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження відповідно до параметрів пошуку виконавчого провадження №26688566, а саме: ПІБ боржника та номер судового рішення: [PERSON] , номер судового рішення №2-2523/10 встановлено, що виконавчий документ з вказаними параметрами на виконання до відділу не надходив, також станом на 21.09.2023 року на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] , [INFO] (а.с. 30). Відповідно до змісту повідомлення з Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №49655 від 04.06.2024 року вбачається, що за результатами здійсненої перевірки даних пошуку ВД/ВП (спецрозділ), що обліковується у Немишлянському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що на виконанні у Фрунзенському ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 26688566, за яким 25.12.2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено за належністю до ВДВС Балаклійського РУЮ. Також зазначено, що відповідно до пункту 2 розділу 11 наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, на підставі чого матеріали виконавчого провадження №26688566 знищені. У зв`язку з вищевказаним, перевірити інформацію не вбачається можливим (а.с. 170). Отже, наявність накладеного арешту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який входить до складу спадщини, перешкоджає [PERSON] набути його у власність після смерті [PERSON] . Відповідно до розпорядження Харківського міського голови № 120 від 26.04.2024 року «Про перейменування об`єктів топонімії міста Харкова» вулицю Краснодарську було перейменовано на вулицю Єдності (п. 361 додатку 1 до розпорядження міського голови від 26.04.2024 № 120) (а.с. 162-166). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до приписів статті 1216ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Положеннями ч. 1\~статті 1222ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Приписами ч. 1\~статті 1261ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~статті 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним станом на момент накладення арешту, тобто на 23.05.2011 року) сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», який був чинним станом на момент накладення арешту, тобто на 23.05.2011 року). Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (який був чинним станом на момент накладення арешту, тобто на 23.05.2011 року) арешт на майно боржника міг накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 1\~ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження"\~у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 4\~ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження"\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 1296 Цивільного кодексу України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 10 ЦПК України\~задекларовано, що суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права (частина перша). Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга). Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта). У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України (частина восьма). Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права)\~-\~частина дев`ята. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята). Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ВП №26688566 було знищено відповідачем, отже правових підстав для арешту майна не існує. Водночас, арешт перешкоджає позивачу в реалізації його спадкових прав. У\~постанові від 13.07.2022р. у справі N2/0301/806/11 Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі\~статтею 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам\~Конституції України\~та Конвенції. Верховний Суд зазначив, що саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Також, у вищевказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що у разі відсутності правового регулювання питання зняття обтяжень з майна боржника у певних випадках, відмова у задоволенні скарги щодо зняття арешту унеможливлює в подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна. Наявність тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що право позивача як спадкоємця за законом після смерті рідної тітки на володіння, користування та розпорядження спадковим майном, порушується накладеним арештом, оскільки нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до зняття арешту з майна, а тому підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту, який накладений постановою державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду відносно боржника, який не є власником нерухомого майна, виконавче провадження за яким закінчено, відтак позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved