Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Адвокат Гуменюк О.В., який діє в інтересах позивача звернувся в суд з вищезазначеним позовом, згідно якого просить визнати укладеною додаткову угоду від 01.09.2023 року до договору оренди землі укладеного 20.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" та [PERSON] щодо земельної ділянки, площею 1,1687 га, кадастровий №1820880200:06:000:0348, розташованої на землях Андріяшівської сільської ради Бердичівського району у новій редакції. «Додаткова угода до договору оренди землі від 20.06.2014 року 01.09.2023 року с. Андріяшівка Товариство з обмеженою відповідальністю «Андріяшівка-Агро», іменоване надалі «Орендар», в особі директора [PERSON] , який діє на підставі Статуту, з одного боку, і [PERSON] , іменований надалі «Орендодавець» (РНОКПП [NUMBER] ), з іншого боку, разом надалі іменовані Сторони, а кожен окремо - Сторона, уклали цю Додаткову угоду (далі - Додаткова угода) до договору оренди землі від 20.06.2014 року (далі - договір) про нижченаведене: 1. Із врахуванням обставин, встановлених рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.03.2023 року по справі №274/6193/21 «Орендар» та «Орендодавець» дійшли згоди внести зміни до договору від 20.06.2014 року. 2. Змінити перше речення п. 8 договору та викласти його в наступній редакції: «Цей договір укладено на строк до 30.10.2026 року». 3. Інші умови вищевказаного договору залишаються незмінними і Сторони підтверджують по ним свої зобов`язання. 4. Дана Угода складена у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної із Сторін. 5. Дана Угода набуває чинності з моменту підписання його сторонами та її державної реєстрації. Реквізити та підписи сторін: Орендар: ТОВ «Андріяшівка-Агро», адреса: вул. Садова, 6, с. Андріяшівка Бердичівського р-ну, п.і. 13364 ЄДРПОУ 36533031, [PERSON] . Орендодавець: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ». Позовна заява ТОВ "Андріяшівка-Агро" обґрунтована наступним: 20.06.2014 [PERSON] , як власник земельної ділянки, площею 1,1687 га, кадастровий №1820880200:06:000:0348, розташованої на землях Андріяшівської сільської ради, Бердичівського району, уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки з ТОВ «Андріяшівка-Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За п.41 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права договір зареєстровано 29.07.2014, отже, вказаний договір набрав чинності з 29.07.2014. Згідно п.8 даного договору він укладений на строк 10 років. Натомість, в січні 2021 року з інформаційної довідки Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру стало відомо про те, що державним реєстратором Червоненської селищної ради Андрушівського району Попілем В.В. 25.03.2021 року дію договору припинено. Право оренди на земельну ділянку 25.03.2021 зареєстровано за новим орендарем ФОП [PERSON] . Зважаючи на відсутність відповідного волевиявлення на припинення зазначених договірних відносин, ТОВ «Андріяшівка-Агро» звернулося із відповідним позовом суду. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.03.2023 по справі №274/6193/21 визнано недійсною угоду про припинення договору оренди, укладеної 20.01.2020 між ТОВ «Андріяшівка Агро» та [PERSON] щодо земельної ділянки, площею 1,1687 га кадастровий номер 1820880200:06:000:0348. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 10.12.2020 між ФОП [PERSON] та [PERSON] , предметом якого стала земельна ділянка, площею 1,1687 га, кадастровий номер 1820880200:06:000:0348. Даним рішенням суду встановлено, що [PERSON] укладаючи з Товариством в особі директора [PERSON] угоду від 20.01.2020 року про припинення договору оренди земельної ділянки, яка стосуються предмету спору, на підставі статті 31 Закону України "Про оренду землі", у зв`язку з закінченням строку, на який її було укладено, достовірно знаючи, що цей договір оренди земельної ділянки укладений на строк десять років, також порушив права Товариства, зокрема, припинив право оренди земельної ділянки, чим порушив частину другу статті 13 Цивільного кодексу України. Наведене свідчить про те, що укладена між [PERSON] та Товариством, в особі директора [PERSON] , угода від 20.01.2020 року щодо земельної ділянки площею 1,1687 га, кадастровий номер 1820880200:06:000:0348, на підставі статті 31 Закону Україні «Про оренду землі», у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено суперечать частинам другій та третій статті 13, абзацу першому частини третьої статті 9 Цивільного кодексу України, а тому вона підлягає визнанню недійсною на підставі частини першої та третьої статті 215 Цивільного кодексу України. Отже, даний договір оренди землі, укладений із ТОВ «Андріяшівка-Агро» діяв з моменту його державної реєстрації - 29.07.2014 року до державної реєстрації додатково угоди про припинення дії Договору оренди землі - 25.03.2021 року, тобто 6 років 7 місяців та 27 днів. Після прийняття Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області рішення про визнання недійсною додаткової угоди про припинення строку дії договору оренди землі та проведення державної реєстрації про поновлення права оренди ТОВ «Андріяшівка-Агро» даний договір оренди землі продовжив свою дію. Право оренди було поновлено за наслідком державної реєстрації речового права 26.06.2023. При цьому строк, протягом якого він не діяв (з 25.03.2021 року до 26.06.2023) не має зараховуватись в загальний строк дії договору, а тому, на виконання п.8 договору оренди землі, строк дії договору визначений до 30.10.2026 року (26.06.2023 року + 3 роки 4 місяці 4 дні (строк який залишився після 25.03.2021 року до припинення 10 річного строку дії договору без врахування укладення додаткової угоди про його припинення). З огляду на це, Товариство звернулося до орендодавця із листом про підписання додаткової угоди про визначення строку дії Договору оренди землі від 20.06.2014 року, з урахуванням його укладення на строк 10 років та його не дією під час реєстрації додаткової угоди про припинення дії договору оренди землі до поновлення права оренди за ТОВ «Андріяшівка-Агро» на строк до 30.10.2026 року. Проте, відповіді на дане звернення не отримало. Тому враховуючи недобросовісність поведінки орендодавця щодо дострокового припинення на певний час правовідносин по договору оренди, зважаючи положення п.8 договору оренди, він діє до 30.10.2026. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.11.2023 судом відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.27 - 28). Підготовче засідання у справі закрито ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 21.12.2023 ( а.с. 35). Представник позивача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомлено, на адресу суду неодноразово подавав заяви, згідно яких підтримав позов, не заперечив проти заочного розгляду справи ( а.с. 33,36). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомлено. Судову повістку про виклик до суду отримав 22.10.2024 року. Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 12, 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що відповідно до договору оренди землі від 20.06.2014 [PERSON] , передав в оренду ТОВ «Андріяшівка-Агро» строком на десять років належну йому земельну ділянку площею 1,1687 га, кадастровий №1820880200:06:000:0348 (а.с.6). Відповідно до пункту 41 прикінцевих положень договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки площею 1,1687 га, кадастровий №1820880200:06:000:0348 від 20.06.2014, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №24921702 від 30.07.2014, відбулася 29.07.2014, номер запису: 6504367 (а.с.7). Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.10.2023 №351788261, право оренди земельної ділянки кадастровий номер 1820880200:06:000:0348, належної на праві власності [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер І-ЖТ №007743 від 27.09.2002, зареєстровано за ТОВ «Андріяшівка-Агро» відповідно до договору від 20.06.2014 - 21.09.2016, строк оренди 10 років (а.с.8 - 9). Із даної інформаційної довідки також вбачається, що право оренди на земельну ділянку 25.03.2021 було зареєстровано за ФОП [PERSON] . На підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.03.2023 речове право ФОП [PERSON] на цю земельну ділянку припинено. Відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.03.2023 року по справі №274/6193/21 визнано недійсною угоду про припинення договору оренди, укладену 20.01.2020 між ТОВ «Андріяшівка-Агро» та [PERSON] щодо земельної ділянки, площею 1,1687 га, кадастровий номер 1820880200:06:000:0348. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 10.12.2020 між ФОП [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки, площею 1,1687 га, кадастровий номер 1820880200:06:000:0348 (а.с. 10-15). 01.09.2023 ТОВ «Андріяшівка-Агро» звернулося до [PERSON] із листом у якому пропонувало орендодавцю погодити новий строк дії оренди до 30.10.2026. До листа товариство долучило додаткову угоду до договору оренди від 20.06.2014 (а.с. 16-18). Відповіді на лист не отримали. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями статей 12, 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до частин першої та другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відносини у сфері найму (оренди) земельної ділянки регулюються ЦК України, ЗК України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України). Згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі, відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі могли зазначатися інші умови. 05 грудня 2019 року Законом № 340-IX абзац третій частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» доповнено умовою про дату укладання договору оренди. У частині третій статті 640 ЦК України в редакції Закону № 1878-VI від 11 лютого 2010 року, що діє з 01 січня 2013 року, визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. У частині п`ятій статті 6 Закону України «Про оренду землі» (доповнено на підставі Закону від 11 лютого 2010 року № 1878-VI) визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Тобто, з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки не підміняє державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц пункти 42 - 47). Договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто дотримання сторонами вимог статей 638, 759 та 792 ЦК України та статті 15 Закону України «Про оренду землі» (Постанова ВС від 10 травня 2023 року, у справі № 357/10397/19). Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України) Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 254 ЦК України). Статтею 19 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Суд зазначає, що ні положення статті 19 ЗУ «Про оренду землі», ні норми Цивільного кодексу не регулюють по іншому дату закінчення строку оренди земельної ділянки, окрім як спливу строку договору оренди, на який його укладено. Тобто, за договором оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1820880200:06:000:0348 від 20.06.2014, строк оренди спливав через 10 років із дня його укладення 20.06.2024, іншого чинне законодавство не визначає. Той факт, що протягом певного періоду право оренди позивача за земельну ділянку не було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не впливає на сам строк дії договору та не свідчить про продовження такого строку дії договору оренди. Виходячи із принципу свободи договору, за відмови орендодавця від продовження строку договору оренди землі, суд не вправі змінювати цей строк. Зі змісту договору вбачається, що сторонами не погоджувалися умови пролонгації договору оренди шляхом укладення додаткової угоди за умов, викладених у позовній заяві, а із заяви відповідачки вбачається, що вона не має наміру підписувати будь-які додаткові угоди. Таким чином, той факт, що протягом певного періоду право оренди позивача за земельну ділянку не було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не впливає на сам строк дії договору та не свідчить про продовження такого строку дії договору оренди. Виходячи із принципу свободи договору, за відмови орендодавця від продовження строку договору оренди землі, суд не вправі змінювати цей строк. Крім того, суд звертає увагу, що законодавець передбачає різні способи продовження строку дії договору оренди на новий строк, які можуть полягати у визначенні для сторони договору необхідності вдатися до активних дій для отримання бажаного результату або, навпаки, у вказівці для досягнення бажаного результату утриматися від певних дій. Зокрема, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Порядок реалізації цього права визначено частинами 2-5 цієї статті. Проте доказів того, що ТОВ «Андріяшівка-Агро» зверталось до відповідача з пропозицією щодо укладення договору оренди на новий строк в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі» матеріали справи не містять. Така обставина не позбавляє права відповідача користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди на власний розсуд. Обраний позивачем спосіб захисту не ґрунтується на законі, а підстави застосування аналогії права відсутні, оскільки правовідносини щодо строку оренди землі врегульовані чинним законодавством. Отже, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" до [PERSON] про визнання укладеною додаткової угоди від 01.09.2023 до договору оренди землі від 20.06.2014, у якому вважати договір оренди укладеним на строк до 30.10.2026 належить відмовити за безпідставності позовних вимог. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Оскільки у задоволенні позову ТОВ «Андріяшівка-Агро» суд відмовив, а відповідачем судові витрати не понесено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed