Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

27.08.2024 позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що сторони перебувають\~у шлюбі\~з 24.12.2020. Від подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначила, що протягом останнього часу стосунки між ними розладнались через різницю характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довіри. Її чоловік добровільно фінансової допомоги не надає у зв`язку з чим за рішенням суду сплачує аліменти на сина та на дружину до досягнення дитиною 3-х років. Вже тривалий час кожен із подружжя проживає окремо. Фактично сім`я припинила своє існування з кінця 2022 року. Відновлення стосунків як подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Відтак позивачка вважає, що їхня сім`я розпалась і подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Рішення про розлучення є обдуманим, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 29.08.2024 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи по суті. 11.10.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов визнає у повному обсязі, проте заперечує підстави розірвання шлюбу. Відповідач зазначив, що позивачка під час спільного проживання неодноразово скандалила, виражалась нецензурною лайкою, виганяла відповідача з дому, викидала його речі та зловживала спиртними напоями у зв`язку з чим відносно позивачки було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Крім цього, під час двохмісячної вчительської літньої відпустки [PERSON] поїхав за кордон, щоб заробити гроші для сім`ї, які він часто пересилав через систему грошових переказів Western Union. Однак, у цей час позивачка вчинила крадіжку і вироком Червоноградського міського суду Львівської області її було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Як тільки судимість було знято позивачка у 2023 році поїхала за кордон відпочивати з чоловіками, залишивши його і дитину. Як виявилось позивачка неодноразово зраджувала відповідача, про що згодом сама і розповідала. Відповідач вказує, що під час гулянь своєї дружини саме він доглядав за їхнім сином. Саме з вищевказаних причин вважає, що збереження шлюбу і відновлення сім`ї є неможливим. Крім цього, відповідач зазначив, що позивачка просила стягнути з нього витрати на правову допомогу та судовий збір, однак підтверджуючих документів не надала, а тому відповідач просить у даній частині їй відмовити. 31.10.2024 сторони у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справ, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 04 листопада 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 31 жовтня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 04 листопада 2024 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.12.2020 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №233 (а. с. 4). Від спільного проживання у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.01.2021 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №55 (а. с. 3). Відповідно до ст.\~104\~-\~105\~СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищевикладене, а також умови проживання сторін та взаємовідносини їх у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу та стягнення судового збору, оскільки вважає, що позивачкою не доведено понесення таких витрат. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судового збору, то варто зазначити, що суд вирішує питання стягнення судових витрат на підставі ч. 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №5720-1581-6786-0436 від 26.08.2024, а решту суми судового збору необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд вважає, що у задоволенні таких вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не доведено понесення нею таких витрат, а також не додано жодних підтверджуючих документів про надання їй правової допомоги.

Outcome: approved