Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Зміст позовних вимог 12 червня 2024 року [PERSON] , через представника - [PERSON] , звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить судстягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову про стягнення аліментів, а також просить стягнути витрати на правову допомогу. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у цивільному шлюбі та проживали разом, а з 2012 року зазначені відносини між ними припинилися. Сторони мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Увесь час з народження доньки, [PERSON] сама приймала участь в утриманні та вихованні доньки [PERSON] , [INFO] . Жодної допомоги від батька [PERSON] на утримання та виховання доньки позивачка не отримувала. Позивачка зазначає, що їй невідомо про той факт, що відповідач має інших осіб на утриманні, він працездатний, отримує дохід, має рухоме майно транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати такий розмір аліментів. Відзив на позовну заяву Відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач зазначає, що Варвара часто (2-3 рази на тиждень) буває у нього дома або вони зустрічаються з нею поза межами дому та разом гуляють, на літніх канікулах донька жила у відповідача 1 місяць. Відповідач вказує, що постійно купує одяг дочці, забезпечує продуктами харчування та всім необхідним для життя. З позивачкою вони підтримували нормальні стосунки та разом вирішували питання матеріального забезпечення дитини. На даний час відповідач не працює, шукає відповідно до стану здоров`я роботу, оскільки перебуває на Д-обліку в Світильнянській МА ЗПСМ з діагнозом: стенокардія з зареєстрованим спазмом судин; вроджена вада серця, двустолковий аортальний клапан з помірною аортальною недостатністю; невелике стенозування отвору аортального клапану; мінімальна функціональна недостатність мітрального клапану; гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, що підтверджується висновком КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 04.09.2022 та консультаційним висновком кардіолога ДУ «Інститут серця МОЗ України» від 22.02.2023 АК № 124756. Відповідач вказує, що на даний час він не має постійного регулярного доходу, а неофіційні заробітки є мінливими і не регулярними та становлять близько 8000 грн щомісяця. На утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати, яка є пенсіонером. Позиція сторони позивача У відповіді на відзив представниця позивачки зазначає, що за висновком, наданим відповідачем, рекомендоване лікування медикаментозне: санація хронічних вогнищ інфекції. Повторна консультація через 6 місяців. Щодо повторного звернення за консультацією та погіршення стану здоров`я відповідачем не надано. Також відповідачем не надано доказів щодо хронічного захворювання. Представник позивачки вказує, що [PERSON] отримує пенсію за віком, доказів хронічних захворювань та додаткового утримання доказів відповідачем не надано, не надано доказів щодо проживання та опіки відповідачем над матір`ю [PERSON] . Представник позивачки зауважує, що відповідач не надає жодного доказу, що постійно купує одяг та забезпечує продуктами харчування, а щодо відвідування дитиною та спілкування доньки з батьком, то неодноразово донька [PERSON] жалілася щодо неможливості спілкування з батьком. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому, ухвалено викликати відповідача шляхом надіслання судової повістки на адресу останнього відомого місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 23 вересня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. 30 вересня 2024 року представницею позивачки подано відповідь на відзив на позовну заяву. 09 жовтня 2024 року представницею позивачки подані клопотання про надання доказів та пояснення, а також про поновлення строку надання доказів щодо розгляду питання судових витрат. У судовому засіданні 28 жовтня 2024 року представниця позивачки підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представниця відповідача просила суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27 грудня 2011 року, в якому батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 04.09.2024 та консультаційним висновком кардіолога ДУ «Інститут серця МОЗ України» від 22.02.2023 АК № 124756 [PERSON] перебуває на Д-обліку в Світильнянській МА ЗПСМ з діагнозом: стенокардія з зареєстрованим спазмом судин; вроджена вада серця: двустолковий аортальний клапан з помірною аортальною недостатністю; невелике стенозування отвору аортального клапану; мінімальна функціональна недостатність мітрального клапану. [PERSON] має матір - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та отримає пенсію за віком. Норми права та мотиви суду Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 СК України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Доказів того, що відповідач працевлаштований та має стабільний дохід матеріали справи не містять. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має проблеми зі здоров`ям, а саме вроджену ваду серця. Твердження відповідача, що на його утриманні перебуває його матір - [PERSON] не підтверджуються жодними доказами. Враховуючи стан здоров`я відповідача та часткове визнання позовних вимог суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , 1/5 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 червня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial