Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний Факторинг" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 05.05.2021 між ТОВ "Сучасний Факторинг" та [PERSON] було укладено кредитний Договір №10211013275, відповідно до умов якого кредитодавець зобов"язується надати кредит покупцю в розмірі 21449,87грн, а покупець зобов"язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах визначених Договором. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти в кредит. Однак відповідачка не виконала умови кредитного Ддоговору. Станом на 01.03.2024 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним Договором становить 27352,73грн, який складається із: - 11536,48грн загальної заборгованості за тілом кредиту; - 15816,26грн загальної заборгованості за сумою відсотків. 28.03.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 19.06.2024 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з метою уникнення порушення права відповідача на справедливий суд. Представник ТОВ "Сучасний Факторинг", в судове засідання, призначене на 29.10.2024 не з"явився. У матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання, призначене на 29.10.2024 не з"явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд установив такі факти та їм правовідносини. 05.05.2021 між ТОВ "Сучасний Факторинг" та [PERSON] було укладено кредитний Договір №10211013275. Згідно із п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов"язується надати кредит покупцю а покупець зобов"язується повернути кредит та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах визначених Договором. Відповідно до Розділу 3. Договору визначено, що сторони дійшли згоди, що вартість товару складає 18999,00рн. Грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяців, плата за користування кредиту становить 0,01% річних за користування кредитом. Реальна річна процентна ставка 45,1% пічних від загальної суми кредиту Пунктом 3.3. Договору визначено, що перелік товарів та послуг які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначено покупцем в заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товару(ів) та послуг(и) підтверджується особистим підписом Покупця у видатковій накладній та/ ьабо відповідному правочині на отримання послуг(и). Згідно із п. 3.9, 3.10 Договору визначено, що розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 893,79грн, з моменту укладення Кредитного договору до 05.01.2022 включно. З 06.01.2022 розмір щомісячного платежу становить 1966,28грн. Щомісячний платіж повинен сплачуватись до 5 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що визначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту (п.3.12). Відповідно до п. 4.2.1. покупець зобов"язаний повенути одержаний кредит , вносити плату за користуванням кредиту, у порядку, визначеному Договором. Як убачається із Заяви на отримання споживчого кредиту, позивачка [PERSON] одержала 18999,00грн на придбання ноутбуку Asus у продавця ТОВ "Дієса". Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надав відповідачці кредитні кошти на придбання товару, а саме ноутбуку. Однак відповідачка у порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконала. Так відповідно до виписки із особового рахунку за Кредитним Договром № 10210976765 від 05.05.2021, у відповідачки [PERSON] наявна заборгованість в загальному розімірі 27352,73грн, який складається із: - 11536,48грн загальної заборгованості за тілом кредиту; - 15816,26грн загальної заборгованості за сумою відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки та у розмірі, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, відповідачкою порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів що встановлені умовами Договору, Графіком платежу, то станом на 01.03.2024 за нею обліковується прострочена заборгованість за кредитом на загальну суму 27352,73грн. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачкою вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Ураховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved