Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] в якій просила стягнути з останньої на користь позивача суму надмір нарахованих грошових коштів у вигляді компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги у розмірі 931,60 грн. А також просила стягнути з відповідачки на свою користь суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що Рішенням Управління № 8 від 14.02.2006 було призначено [PERSON] компенсацію фізичній, яка надає соціальні послуги на догляд за чловіком [PERSON] ,1931 року народження. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] продовжувала отримувати виплати післі смерті [PERSON] 29.09.2021 Управлінням винесене розпорядження пр припинення виплати державної соціальної допомоги з 20.06.2021. 29.10.2021 та 27.04.2023 відповідачу направлені листи, в яких просили повернути надмір отриману суму компенсації, але відповідачем належна сума коштів не повернута. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду. 06 червня 2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова було постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Положеннями\~ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Представник позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, процесуальним правом подати відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористалась. На підставі ч.1\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, розглянувши подані позивачами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суддею встановлено, що Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 14.02.2006 року компенсацію було призначено відповідачу як особі яка надає соціальні послуги на догляд за чоловіком [PERSON] , 1931 року народження. Відповідно до Повідомлення про громадян, які померли [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , номер актового запису про смерть 12801. 29.10.2021 року направлено лист - претензію № 804/04 за адресою відповідача про необхідність повернення коштів у сумі 931,60 грн. На даний час державні кошти у сумі 931,60 грн. боржником на рахунок управління не повернуті. Згідно ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем. Суб`єктами, які надають соціальні послуги є і фізичні особи. Схожі за змістом положення містить ст.1 Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII. Статтею 6 Закону України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV визначено, що право на отримання соціальних послуг мають громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, у тому числі біженці, які проживають в Україні на законних підставах та перебувають у складних життєвих обставинах. Нормою ст.7 Закону України «Про соціальні послуги» від 19 червня 2003 року №966-IV фізичним особам, які надають соціальні послуги, призначаються і виплачуються компенсаційні виплати в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Аналогічні положення передбачені ст.13 Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII. На час подання відповідачем заяви про призначення компенсаційної виплати був чинним Порядок призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 558. Пунктом 1 вказаного Положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація). 23 вересня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», якою визнано такою, що втратила чинність, зокрема,\~постанову Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги». Відповідно до п.п. 2 п. 11 Постанови № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» виплата припиняється у разі смерті особи, якій такі послуги надавалися. Відповідно до\~ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень\~ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1212\~Цивільного процесуального кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215\~Цивільного процесуального кодексу України\~встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Відповідно до\~ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 931,60,00 грн отримані відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 3028, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved