Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-31 00:00:00

Адвокат Козар М.В. в інтересах позивачки звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за № 675 та видане свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . В середині липня 2024 року сторони припинили подружні стосунки, кожен живе своїм життям, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Позивачка зрозуміла, що в них з відповідачем різні характери, відсутні взаєморозуміння і спільні інтереси, а також відсутнє бачення спільного майбутнього з відповідачем. Наміру примиритися з відповідачем позивачка не має. Сторони не мають спільних дітей, але відповідач не бажає в позасудовому порядку розірвати шлюб, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивачки просить суд розірвати зареєстрований між сторонами шлюб. Розгляд справи відповідно до ухвали від 14.10.2024 року про відкриття провадження у справі проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін /а.с.15-18/. Представник позивачки у поданому позові просив проводити розгляд справи за його та позивачки відсутності, заперечував проти примирення. Представник відповідача надіслала до суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, при цьому зазначивши, що відповідач визнає позов про розірвання шлюбу та не заперечує проти його задоволення в повному обсязі, оскільки розірвання шлюбу відповідає його інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається, 10.05.2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 675 (світлокопія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ) /а.с.6/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є, на думку суду, неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому із вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved