Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Поковба Т.В., звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є його батьком. Вказує, що з його матір - [PERSON] проживала з [PERSON] з 1995 року,проживали однією сім`єю як чоловік та дружина; за час спільного проживання у них народилося 4 дітей, у тому числі і заявник; разом з тим, відомості про батька у свідоцтві про народження заявника записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, оскільки його матір та батько не перебували у шлюбі, то у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений за прізвищем та громадянством матері, ім`я та по батькові батька дитини були записані за її вказівкою. Встановлення факту батьківства необхідне заявнику для оформлення спадщини. Заявник [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просить суд їх задовольнити. Представник Хустського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про таке. Заслухавши заявника [PERSON] та його представника - [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 458 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Спадкова справа після його смерті не заводилася, заповіти не посвідчувалися, про що свідчать Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) №78750289 від 15.10.2024 та зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78750200 від 15.10.2024, що стверджується відповідним листом Хустської державної нотаріальної контори. Рішенням Хустського районного суду від 26.09.2024 року встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , який помер [INFO] , без реєстрації шлюбу в період часу з 1995 року до 13.06.2024 року за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилися четверо дітей, у тому числі, [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Хустським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька № 00047068434 від 19.04.2024 року, відомості про батька у вищевказаному актовому записі, виданому на ім`я [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.13). Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з нормами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть розглядатися судом. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ст. 126 СК України). За вимогами ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова Пленуму): у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути пред`явлена матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; спільне виховання дитини; спільне утримання дитини; докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Верховний Суд України в своїй постанові від 15.04.2021 у справі №361/2653/15-ц вказав, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). На підтвердження обставин, викладених у поданій заяві, [PERSON] надав суду письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , а також відповідні фотографії. Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що доводи заявника [PERSON] , знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи на підставі зібраних доказів. Відповідно до ст. 134 Сімейного Кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 20 гл.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, визначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктами 2.13., 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, визначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи викладене, суд вважає можливим встановити факт того, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , з відповідним внесенням змін в актовий запис про його народження. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved