Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

У травні 2024 року позивач АТ «Сенс Банк» в особі свого представника Мужика Н. Т., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №631682336 від 08.06.2021 у розмірі 238\~421,83 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.06.2021 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631682336. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання відповідачем умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 238\~421,83 грн, з яких: 131\~864,14 грн прострочене тіло кредиту; 15\~471,74 грн відсотки за користування кредитом; 86\~158,14 грн тіло кредиту; 4927,81 грн відсотки за прострочене тіло кредиту. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджене рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців т громадських формувань 30.11.2022. Ухвалою судді від 13.06.2024 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 30.08.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача АТ «Сенс Банк» у судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити. На питання суду представник позивача повідомила, що комісія, яка нараховувалася відповідачу, була передбачена публічною пропозицією, до якої приєднався відповідач. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. 08.06.2021 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором «4983» (а.с.23-25). 08.06.2021 АТ «Альфа Банк» підписаний Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, якою банк прийняв пропозицію [PERSON] на укладання угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с.26-27). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] здійснив акцепт договору (підписав аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 4983) 08.06.2021 (а.с.59). Відповідно до п. 3 Акцепту встановлена сума кредитної лінії складає 109\~700,00 грн, максимальна сума кредиту складає 200\~000,00 грн. Процента ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівки встановлена у розмірі 35,99%. Тип процентної ставки фіксована. Зміна процентної ставки за користування кредитної лінії можлива за умови укладення між сторонами відповідної угоди. Пунктом 4 визначено обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5% від загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку №4 до Договору. 05.12.2021 позивач направив відповідачу [PERSON] вимогу про усунення порушення кредитного договору та вимагав погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії у сумі 218\~725,84 грн (а.с.68). Вимога була направлена відповідачу, що підтверджується списком №1 (п.2037) та чеком (а.с.69-152, 155) Відповідно до виписки по рахунку на [PERSON] за період з 08.06.2021 по 17.07.2023 вбачається, що останній користувався наданими банком коштами. У виписці зазначено: ліміт кредиту - 143\~645,49 грн, всього надходжень 504\~359,41 грн, всього витрат 727\~309,50 грн (а.с.60-65). Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на [PERSON] має заборгованість в розмірі 238\~421,83 грн (а.с.54-58). Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 року Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК») (а.с.66). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] огли банком нарахована комісія РКО за період з 08.07.2021 по 17.07.2023 у розмірі 97\~618,78 грн, яка була сплачена відповідачем (а.с.55). Однак п. 5.5 Акцепту придбання клієнтом додаткових послуг банку та послуг третіх осіб в межах Угоди не передбачено. Разом з тим, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55\~Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~(у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою\~статті 228 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № PLRPGK0000000002 від 28 травня 2008 року про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою\~статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~(будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі\~Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016\~року». Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Нормами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» передбачена \~заборона вимагати від споживача укладення договору про споживчий кредит як обов`язкової умови придбання будь-яких товарів чи послуг у кредитодавця або у його спорідненої чи пов`язаної особи. Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду та норми діючого законодавства суд вважає, що нарахування комісії РКО у загальній сумі 97\~618,78 грн суперечить положенням ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України, оскільки не є платою за послуги, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику, а тому нарахування та сплата позичальником на користь банку комісій за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. Посилання представника позивача на те, що відповідач приєднався до публічної пропозиції, яка передбачає сплату позичальником комісії, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні паспорт споживчого кредиту, ні акцепт не містять посилання на приєднання позичальника до публічної пропозиції банка. Представник позивача у судовому засіданні не пояснив де саме погоджено нарахування відповідачу комісії РКО, а тому суд констатує незаконність нарахування такої комісії. Оскільки банк неправомірно та безпідставно списав внесені на погашення кредиту боржником кошти в рахунок погашення комісії РКО (97\~618,78 грн), суд вважає за потрібне зарахувати частину цих коштів на погашення відсотків за користування кредитом у сумі 15\~471,74 грн та відсотків за прострочене тіло кредиту у сумі 4927,81 грн, частину цих коштів у сумі 77\~219,23 грн зарахувати в рахунок погашення простроченого тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за простроченим тілом кредиту (131\~864,14 грн) за рахунок протиправно списаної банком комісії РКО (77\~219,23 грн) з 131\~864,14 грн до 54\~644,91 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин щодо заперечень проти позову. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №631682336 від 08.06.2021 у загальному розмірі 140\~803,05 грн, з яких: 86\~158,14 грн тіло кредиту; 54\~644,91 грн прострочене тіло кредиту, іншу частину позовних вимог залишає без задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача частково у сумі 1689,64 грн.

Outcome: partial