Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

17.09.2024 [PERSON] , в особі представника адвоката Тути Інни Вікторівни, звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06.09.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області. Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що з 06.09.2014 вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя. З липня 2024 року подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Ухвалою судді від 03.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Сторони у судове засідання не з`явились, на адресу суду спрямували заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб 06.09.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 14). За положеннями частини п`ятої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається ( частина перша статті 24 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову ( ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, виходячи із засад добровільності шлюбу, суд доходить висновку, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Тому шлюб слід розірвати. За положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, тобто 605, 60 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50% витрат позивача по сплаті судового збору, в розмірі 605, 60 грн.

Outcome: approved