Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

30.09.2024 до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням законодавства, оскільки нотаріусом не дотримано вимог щодо його вчинення (не встановлено безспірність заявлених вимог), зокрема нотаріусом не перевірено чи подано на обґрунтування стягнення документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1992 №1172. Посилається на відсутність безспірності стягнення у зв`язку з тим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу не було надано відповідних документів, зокрема оригіналу кредитного договору, посвідченого у нотаріальному порядку. 01.10.2024 ухвалою суду № 524/11237/24, провадження № 2-з/524/50/24, задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову по зазначеній справі. Зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а саме: виконавчого напису, виданого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. № 67681, за виконавчим провадженням № [NUMBER], відкритим 15.12.2021 Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 02.10.2024 ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначено 05.11.2024. 15.10.2024 Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП [NUMBER] про стягнення з позивача коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі виконавчого напису № 67681 від 22.12.2021. 25.10.2024 до суду від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді та заява про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України. 05.11.2024 ухвалою суду залишено без задоволення клопотання відповідача про врегулювання за участю судді спору за вказаним позовом. 05.11.2024 у судове засідання не з`явились позивач, представник відповідача, третя особа Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, повідомлені належним чином. Позивач у позові просив справу розглядати без його участі. Від представника третьої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04.11.2024 до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Інших заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань, клопотань до суду не надходило. Треті особи не скористались своїм правом щодо надання пояснень по суті позовних вимог. Відомості про повідомлення третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у матеріалах справи відсутні. Таким чином, на виконання ч.5 ст.279 ЦПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, судом не встановлено з матеріалів справи про наявність обмежень представника відповідача (директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами») у повноваженнях на визнання позовних вимог, а також не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, із змісту поданої відповідачем заяви вбачається безумовне визнання ним позову. З урахуванням зазначеного, враховуючи, що суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи (постанови Верховного Суду від 25.05.2022 № 675/2136/19, від 15.06.2020 № 588/1311/17, від 15.07.2020 № 524/10054/16), суд, дослідивши матеріали справи, надані суду заяви і клопотання, приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та прийняття визнання позову відповідачем по справі з урахуванням наступного. Ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст.88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 25.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 67681, про стягнення з [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості на загальну суму 27222,30 грн, а саме: прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 8020,00 грн, заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитом - 19152,30 грн, а також 50,00 грн плати за вчинення виконавчого напису, яка стягнута з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат». Стягнення заборгованості здійснено за період з 20.12.2021 по 22.12.2021 включно. У виконавчому написі зазначено, що підставою виникнення боргу став кредитний договір за № 75224583, укладений 17.06.2021 між [PERSON] та ТОВ « Фінансова компанія управління активами» . 17.09.2024 Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі зазначеного виконавчого напису; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. З приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотнього, тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису являє собою нотаріальну дію, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, при цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Як наслідок, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 №754/9711/14-ц). Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а також має бути безспірною заборгованість або іншою відповідальністю боржника перед стягувачем. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17). Постановою Верховного Суду від 10.11.2021 №758/14854/20 у п.53 зазначено, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Враховуючи, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. П. п. 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем, яку підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Верховного Суду України від 05.07.2017 № 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього, тобто боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис з підстав, вказаних вище, а тому, суд при вирішенні спору такої категорії не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі, встановити та зазначити в рішенні чи мав безспірну заборгованість боржник перед стягувачем на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 № 826/20084/14. У виконавчому написі, який оскаржено позивачем, нотаріусом зазначається лише, що позивач є боржником за кредитним договором. Натомість матеріали справи не містять достовірних відомостей, про це також не зазначено і у виконавчому написі, що укладений між банком та позивачем кредитний договір посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС від 15.04.2020 № 158/2157/17. Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 №315/353/17, розглядаючи аналогічний спір про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначив, сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, за умови невизнання її розміру відповідачем, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором. Натомість, банк повинен надати суду належні докази на підтвердження розрахованої ним кредитної заборгованості. Суд звертає увагу, що відповідач та треті особи не надали суду будь-яких заяв по суті справи та з процесуальних питань, жодних доказів на спростування позовних вимог, підтвердження безспірності боргу та законності вчинення виконавчого напису. Ст.141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ст. 142 ЦПК України). На підставі ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову, що застосовані судом, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням зазначеного, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 605,60 грн (1211,20 грн х 50 %). Крім того,

Outcome: partial