Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

17.05.2024 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява до відповідача [PERSON] , в якій представник просить суд: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» заборгованість за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/3102/82/758865 від 12.12.2019 року у сумі 91717,33 гривень; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» судові витрати у сумі 13028,00 грн., з яких 3028,88 грн. судовий збір, 10000,00 грн. витрати на правничу допомогу. І. Стислий виклад позиції позивача. В обгрунтування\~заяви представник\~позивача зазначає,\~що 12\~грудня 2019\~року між\~Акціонерним товариством\~«Райффайзен Банк\~Аваль» та\~ [PERSON] було\~укладено Заяву\~про відкриття\~Карткового рахунку\~та надання\~кредиту «Кредитна\~картка» №010/3102/82/758865,\~згідно умов\~якої банк\~зобов`язався\~надавати позичальнику\~кредитні кошти\~на умовах\~Кредитного договору\~в межах\~поточного ліміту\~30000,00\~гривень строком\~на 48\~місяців під\~48,0\~%\~річних,\~а позичальник\~зобов`язався\~належним чином\~використати та\~повернути банку\~суму отриманого\~кредиту,\~а також\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом,\~комісії згідно\~умов договору\~та тарифів\~кредитора,\~виконати всі\~інші зобов`язання\~в порядку\~та строки,\~визначенні Заявою-Договором.\~Також 12\~грудня 2019\~року відповідачем\~було підписано\~Паспорт споживчого\~кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», що свідчить про обізнаність відповідача щодо істотних умов кредитування. В подальшому суму поточного ліміту збільшено до 35424,00 грн. Банк виконав свої зобов`язання перед відповідачем, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Проте, всупереч вимогам Заяви - Договору відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання. 09 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір відступлення прав вимог № 114/2-31-F. Відповідно до вищевказаного Договору відступлення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» перейшло право вимоги кредитора за кредитним портфелем, включно за Кредитним договором № 010/3102/82/758865 від 12 грудня 2019 року, що був укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Станом на дату закінчення строку кредитування (12.12.2023 року) заборгованість відповідача перед позивачем, як новим кредитором за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3102/82/758865 від 12.12.2019 року становить 91717,33 грн., яка складається з: - заборгованості за дозволеним овердрафтом 35424,00грн.; - заборгованості за недозволеним овердрафтом 4397,29грн.; - заборгованість за відсотками станом на 23.02.2022 1413,92 грн. - заборгованість за відсотками за період 23.04.2021 12.12.2023 - 50482,12 грн. (а.с. 2-4). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 4). Від відповідача [PERSON] , повідомленого про розгляд справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи містить конверт, повернутий поштою з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання» (а.с. 34). Також суд завчасно (10.09.2024 року) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 35). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.ч. 2-6 ст.\~19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.\~174\~ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалою суду від 17 червня 2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 32). За правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2019 року між Акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] було підписано Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/3102/82/778865. Відповідно до умов договору відповідачу в межах максимального ліміту у розмірі 500000,00 грн. було встановлено поточний ліміт кредиту у розмірі 30000,00 грн., строком на 48 місяців під 48,0 % річних. Банк зобов`язався надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно умов п. 1.2., кредит надавався, шляхом зарахування коштів на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР та/або шляхом договірного списання банком коштів кредиту КР у випадках, визначених договором. Метою Кредиту є: придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Відповідно до умов п. 3.1 Заяви - Договору сторони погодили, що проценти за Договором будуть нараховуватися в порядку, визначеному п. п. 2.5.1, 2.5.4 п. 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Згідно умов п. 3.2. Заяви - Договору в порядку та на умовах, визначених підпунктами 2.5.5 - 2.5.6. пункту 2.5 Статті 2 Розділу 6 Правил, клієнт зобов`язаний сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5 (п`ять) відсотків від власної заборгованості перед Банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом в т.ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5.-2.5.13. пункту 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил клієнт зобов`язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше дати закінчення Строку Кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день строку користування Кредитом. Відповідно до умов п. 6 Заяви - Договору Позичальник підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнав та підтвердив, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою - Договором поширюється положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2, 6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування карткових рахунків, а також надання Банком кредитів. Підписанням цієї Заяви - Договору Клієнт підтвердив, що до відносини Сторін за цією Заявою застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2, 6 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом (а.с. 5). 12.12.2019\~ [PERSON] було\~підписано Паспорт\~споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», що свідчить про обізнаність відповідача, щодо істотних умов кредитування (а.с. 5 з обороту 6). Відповідно до виписки по рахунку за період 12.12.2019-22.04.2021, відповідач користувався надними кредитними коштами, але здійснював погашення кредитних зобов`язань не у повному розмірі, чим порушив умови договору (а.с. 10-12). Згідно розрахунку заборгованості відповідач за період з 12.12.2019 по 12.12.2023 має загальну заборгованість станом на 22.04.2021 у розмірі 41235,21 грн., з яких: заборгованості за\~дозволеним овердрафтом\~ 35424,00грн.;\~заборгованості за\~недозволеним овердрафтом\~ 4397,29\~грн.;\~заборгованість за\~відсотками станом\~на 23.02.2022\~ 1413,92\~грн. Також\~позивачем здійснено\~розрахунок заборгованості\~за відсотками за період з 23.04.2021 по 12.12.2023, яка становить 504852, 12 грн. Отже, загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 91717,33 грн. (а.с. 6 з обороту 7, 9). 09 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та Акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F. Пунктом 2.1. договору передбачено: на умовах та в порядку, встановленому цим договором та відповідно до ст. 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату належні йому Права Вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах Боржників. Згідно п. 2.4. Договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 р., внаслідок передачі (відступлення) прав Вимоги за цим Договором, Новий кредитор заміняє Первісного Кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі(ах) Боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Права вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу (а.с. 15-18). Відповідно до\~інформації з\~витягу з\~реєстру боржників\~до Договору\~відступлення права\~вимоги №114/2-31-F\~від 09.04.2020 р., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за укладеним кредитним договором № 010/3102/82/778865 від 12.12.2019 на загальну суму 41235,21 грн. (а.с. 19). 27.04.2021 року на адресу [PERSON] Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» направлено повідомлення про перехід права вимоги до позивача (а.с. 14). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовимиактами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 530\~ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049\~ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ч. 1 ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Суд зазначає, що на момент передачі права вимоги від Акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», борг [PERSON] складав 41235,21 грн., а саме: 39821,29 грн. сума заборгованості за тілом кредита, 1413,92 грн. сума заборгованості за відсотками. Відступлення права вимоги не є тотожним заміні сторони договору. З моменту передачі прав вимоги за кредитним договором позивачем неправомірно здійснювалося нарахування процентів за користування кредитом, оскільки відносини щодо зазначеної заборгованості перебували поза відносинами за кредитним договором. Отже, заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 41235,21 грн., а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд не вирішує питання стягнення процентів річних після передачі права вимоги, оскільки вони не обґрунтовані позивачем, як проценти, які нараховані поза межами строку дії кредитного договору. Щодо стягнення з відповідача витрат, які поніс позивач суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з положеннями ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи, зміст позовної заяви, а також те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки даний спір є незначної складності, суд вважає, що зазначені у акті про надання юридичної допомоги №2 від 10.06.2024 року 2 години надання усної консультації з вивченням документів є суттєво завищеними. Суттєво завищеними є також витрати пов`язані із складанням позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial