Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У січні 2024 року позивач ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 010/0263/82/0414663 від 14.03.2018 року в розмірі 31979,35 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 14.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Заява про надання Кредиту "Кредитна картка" №010/0263/82/0414663, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 20000,00, строком на 48 місяців. 13.12.2022 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-56, за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №010/0263/82/0414663 від 14.03.2018 року. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув кошти, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 15.08.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Заява про надання Кредиту "Кредитна картка" №010/0263/82/0414663, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 20000,00, строком на 48 місяців. Тобто, позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, визначених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. В матеріалах справи міститься виписка по рахунку відповідача, яка є належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом 13.12.2022 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-56, за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №010/0263/82/0414663від 14.03.2018 року в розмірі 31979,35 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту (сума дозволеного та недозволеного овердрафту) - 31247,39 грн; заборгованість за відсотками - 731,96 грн. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором №010/0263/82/0414663 від 14.03.2018 року та не розраховується з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 31979,35 грн, яка підлягає до стягнення з відповідача. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як кредитний договір №010/0263/82/0414663 від 14.03.2018 року, так і договір відступлення права вимоги №114/2-56 від 13.12.2022 відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними їх не визнано, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягають до виконання. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором №010/0263/82/0414663 від 14.03.2018 року в розмірі 31979,35 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved