Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТОВ «ФК «Ріальто» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06.06.2023 між ТОВ «ФК «Ріальто» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №230606-62367-1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. строком на 150 днів шляхом на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір було укладено у електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства. Товариство свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 29.05.2024 виникла заборгованість у розмірі 31250,00 грн., яка складається з наступного: 50000 грн. - заборгованість за кредитом, 26250 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 12.06.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідача ухвалу про відкриття провадження отримав 11.07.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 15.07.2024 розгляд справи було відкладено за клопотанням відповідача для можливості оформлення та подачі відзиву на позовну заяву. Однак, у встановлений законом строк [PERSON] відзиву не подав, заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом установлено, що 06.06.2023 між ТОВ «ФК «Ріальто» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 230606-62367-1, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. строком на 150 днів шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (а.с.10-12). На підтвердження факту укладення кредитного договору між ТОВ «ФК «Ріальто» та [PERSON] представником позивача надано копії письмових доказів, зокрема: Анкету-заяву на кредит №1290109, Хронологію дій щодо укладення кредитного договору довідку про направлення СМС - повідомлення з текстом «Для підтвердження згоди з умовами Договору введіть 035947», яке було доставлено на номер телефону [NUMBER] (а.с.15 зворот-17). Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Згідно Додатку №1 до Договору, сторонами визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та встановлено, що загальна вартість кредиту складає 31250,00 грн., з яких 5000 грн. - сума кредиту за договором та 26250 грн. - проценти (а.с.13). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості по Кредитному договору №230606-62367-1 від 06.06.2023, у відповідача станом на 29.05.2024 існує заборгованість у розмірі 31250,00 з яких: 5000 грн - залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26250 грн. - залишок заборгованості за відсотками (а.с.15). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, а змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 06.06.2023 виникли договірні відносини між сторонами внаслідок отримання відповідачем кредиту в ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Суми, які підлягають стягненню, відповідають умовам Договору та строку його дії. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий банком розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку банку не повернуті. Тож [PERSON] не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Тому, позов суд задовольняє. 5.2 Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «Ріальто» витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором 02/06/2022 від 02.06.2022 про надання юридичних послуг; Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; Актом приймання - передачі наданих послуг №213 до Договору; Витягом з реєстру №1 до Акту приймання - передачі та платіжною інструкцією №1173 (а.с.32-37). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Разом з тим, суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. Суд зазначає, що від відповідача не надходило відповідних клопотань або заперечень щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, або інших заперечень. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved