Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Козівського районного суду Тернопільської області із вказаним вище позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 18.07.2010 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останнього року відносини між подружжям погіршилися, внаслідок чого між сторонами зникло взаєморозуміння, а будь-які спроби примирення не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач зазначила, що подружжя вже більше одного року проживає окремо, подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть та кожен із сторін має намір створити сім`ю з іншими особами. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам. Проти примирення позивач заперечує. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 18.07.2010 Магдалівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 4. Ухвалою Козівського районного\~суду Тернопільської\~області від\~19.08.2024 дана цивільна справа передана на розгляд за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024 головуючою суддею для розгляду цієї справи визначена суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. 18.09.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 10.10.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 10.10.2024 судове засідання відкладене на 11.11.2024 у зв`язку із неявкою позивача. У судове засідання 11.11.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Борова Л.В., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 11.11.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Представник відповідача адвокат Дейнека В.М. подав до суду заяву про розгляд справи без його та відповідача участі, позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позову. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 18.07.2010 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Магдалівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області України складений актовий запис № 4. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). У даному шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8, 9). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач посилалася на те, що протягом останнього року відносини між подружжям погіршилися, внаслідок чого між сторонами зникло взаєморозуміння, а будь-які спроби примирення не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач зазначила, що подружжя вже більше одного року проживає окремо, подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть та кожен із сторін має намір створити сім`ю з іншими особами. Проти примирення позивач заперечує. Такі обставини повністю визнав у своїй заяві відповідач та не заперечував проти їх існування. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.03796316984.1 від 01.08.2024 (а.с. 3), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved