Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

У червні 2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на одну другу частку земельної ділянки в порядку спадкування. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилались на те, що [INFO] помер [PERSON] який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1799 га, кадастровий 3222481601:01:011:0084 та на 29/50 часток житлового будинку розташованих по [ADDRESS] . Інші 1/2 частка земельної ділянки та 21/50 часток житлового будинку належать відповідачу - рідному брату померлого [PERSON] . Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину 06 травня 2020 року шляхом подачі заяв про прийняття спадщини [PERSON] до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишкової З.І. у спадковій справі №14/2020 відкритій на ім`я спадкодавця. 11 березня 2023 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Коряковою Н.О. видано свідоцтво про право на спадщину зареєстроване за №\~128 про успадкування ними в рівних частках по одній другій частці належних спадкодавцю 29/50 часток житлового будинку [ADDRESS] . Разом з тим, постановою нотаріуса від 11 березня 2023 року позивачем відмовлено у видачі свідоцтва про право успадкування належної спадкодавцю частки вказаної земельної ділянки. У зв`язку з відмовою нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину позивачі звертаються до суду з цим позовом та вважають, що маючи рівні спадкові права, вони успадковують по одній другій частці кожен в спадщині [PERSON] що й було реалізовано при видачі нам свідоцтва про право успадкування належних спадкодавцю 29/50 часток житлового будинку. Також зазначають, що мають право успадкувати належну спадкодавцю 1/2 частку земельної ділянки, з огляду на те, що згідно рішення Гатненської сільської ради №49 від 01 червня 2007 року зазначена земельна ділянка площею 0,1799 га передана у спільну сумісну власність батьку спадкодавця [PERSON] та його сину [PERSON] . Уповноваженим власником земельної ділянки призначено [PERSON] . На підставі цього рішення 31 липня 2008 року [PERSON] управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі видано державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010832900218 згідно якого він зазначений власником земельної ділянки площею 0,1799 га розташованої за [ADDRESS] . Як вбачається з заповіту померлого [INFO] [PERSON] , який було посвідчено [INFO] секретарем виконкому Гатненської сільської ради, все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право він заповідав своєму сину і спадкодавцю за цим позовом [PERSON] . У зв`язку із викладеним, позивачі просили суд визнати за [PERSON] та за [PERSON] право власності на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] в рівних частках на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1799 га кадастровий №\~3222481601:01:011:0084 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташованої по [ADDRESS] з подальшою реєстрацією права власності на зазначену частку земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року провадження у цивільній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивачі не з`явилися, про дату час та місце слухання справи сповіщені належним чином. Подали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі. Позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Позов визнав та не заперечував проти його задоволення. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Прийнявши визнання позову відповідачем та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі договору Дарування 21/50 частини жилого будинку серії ААО №\~147760 від 03 жовтня 1998 року, [PERSON] подарував належні йому на праві власності, а [PERSON] прийняв у дар 21/50 частини жилого будинку під номером два, що знаходиться в [ADDRESS] . Договір посвідчено державним нотаріусом Вишневої державної нотконтори Київської області Бурлаковою Н.К. від 03 жовтня 1998 року та зареєстровано в реєстрі №\~2-4700. Відповідно до рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №\~49 від 01 червня 2007 року, земельну ділянку площею 0,1799 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в [ADDRESS] безкоштовно передано у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] . Уповноваженим власником земельної ділянки призначено [PERSON] . На підставі рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №\~49 від 01 червня 2007 року, 31 липня 2008 року [PERSON] видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~322555, земельна ділянка площею 0,1799 га, розташована за адресою: [ADDRESS] . Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~010832900218. 28 жовтня 2009 року [PERSON] підписав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що все його майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право він заповів своєму сину [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Гатненської сільської ради [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №\~60. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~31949488 від 09 жовтня 2012 року, приватним нотаріусом Апишковою З.І. було заведено спадкову справу 19/2012 та зареєстровано у спадковому реєстрі за №\~53512191. Спадкодавець [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВТА №\~721263 від 19 грудня 2012 року, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою З.І. посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Сідякіною Л.М. 28 жовтня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №\~60, спадкоємцем 24/50 частини земельної ділянки загальною площею 0,1799 га в [ADDRESS] (два), кадастровий номер 3222481601:01:011:0084, належних [PERSON] є його син [PERSON] . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №\~3786. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 березня 2020 року Виконавчим комітетом Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 57 років, про що 02 березня 2020 року складено відповідний актовий запис №\~11. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~60116018 від 06 травня 2020 року, приватним нотаріусом Апишковою З.І. було заведено спадкову справу 14/2020 та зареєстровано у спадковому реєстрі за №\~65799674. Спадкодавець [PERSON] . З інформаційної довідки про склад спадкоємців №\~76/02-14 виданої 06 травня 2020 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) МЮУ Апишковою З.І. вбачається, що спадкоємцями після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НСВ №\~854991 від 11 березня 2023 року, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Коряковою Н.О. посвідчено, що спадкоємцями 29/50 часток у праві власності на житловий будинок з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (два), належних [PERSON] є його дружина [PERSON] , та дочка [PERSON] . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №\~131. Вказане також підтверджується Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі №\~71760904 та №\~71760918 від 11 березня 2023 року, виданими приватним нотаріусом Коряковою Н.О. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №\~325484119 від 11 березня 2023 року, житловий будинок загальною площею 121,2 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності у розмірі 29/100 [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №\~325484167 від 11 березня 2023 року, житловий будинок загальною площею 121,2 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності у розмірі 29/100 [PERSON] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-3219829572020 від 16 липня 2020 року, виданого на підставі заяви [PERSON] №\~ЗВ-3221166202020 від 16 липня 2020 року, земельна ділянка загальною площею 0,1799 га з кадастровим номером 3222481601:01:011:0084, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності [PERSON] (частка у спільній власності 50) та [PERSON] (частка у спільній власності 50). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №\~26/02-31 від 11 березня 2023 року, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Корякова Н.О. відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у документах, які були надані спадкоємицями нотаріусу присутні суттєві невідповідності у частках у праві спільної часткової власності співвласників земельної ділянки. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Порядок та умови прийняття спадщини визначено нормами ст. 1268 ЦК України. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина 1 ст. 1298 ЦК України). Відповідно до гл.7 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянинові за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищезазначені документи, вбачається, що у позивачів існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку із невідповідністю часток в різних документах, які підтверджують право власності на земельну ділянку при тому, що на підставі рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 49 від 01 червня 2007 року, 31 липня 2008 року [PERSON] видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №\~322555, земельна ділянка площею 0,1799 га, та як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-3219829572020 від 16 липня 2020 року, земельна ділянка загальною площею 0,1799 га з кадастровим номером 3222481601:01:011:0084, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної власності у рівних частках [PERSON] (частка у спільній власності 50) та [PERSON] (частка у спільній власності 50). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням позиції відповідача та того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: approved