Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Грибанов Д.В. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 08.05.2024 звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом позовної заяви просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором (договором позики) №002/9030050-СК_SB від 30.12.2020 у сумі 16\~645,56 гривень, яка складається з основної суми боргу (тіло кредиту) 10\~000,00 гривень, відсотків 6\~645,56 гривень, заборгованість за кредитним договором (договором позики) №577870933 від 26.02.2021 у сумі 17 271,75 гривень, яка складається з основної суми боргу (тіло кредиту) 4 249,90 гривень, відсотків 13 021,85 гривень, тобто, загальна ціна позову дорівнює 33\~917,31 гривень. За змістом позову, 30.12.2020 між [PERSON] та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9030050-СК_SB. Підписанням даного договору відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку, беззастережно приєднався до його умов. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. Після закінчення даного періоду строк його дії автоматично пролонговується, окрім випадків прийняття ріщення банку не продовжувати строк дії ліміту, направлення клієнтом письмової заяви про відмову від користування лімітом та/або про закриття поточного рахунку. 21.03.2023 на підставі Договору факторингу №НІ/11/9-Ф, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивач зобов`язується передати (сплатити) первісному кредитору суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» - відступити позивачу Права Вимоги за Кредитними Договорами, Договорами Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Так, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача (додаток №1 до Договору) в сумі 16\~645,56 гривень, яка складається з основної суми боргу (тіло кредиту) 10\~000,00 гривень, відсотків 6\~645,56 гривень. Перехід права вимоги відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати згідно з п. 3.1 Договору, після чого позивач стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права вимоги. Позивач стверджує, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, що зумовило виникнення вказаної заборгованості. За змістом позовної заяви, з 21.03.2023 нарахування штрафних санкцій позивачем відповідачу не здійснювалось. Крім того, 26.02.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір N577870933. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу N28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобовязується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою N26 до Договору факторингу N28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (Додаткова угода, текст нової редакції Договору факторингу N28/1118-01 від 28.11.2018 подані до суду). Відповідно до Реєстру боржників N136 від 01.06.2021 до Договору факторингу N28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором N577870933. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу N20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно з п. 2.1 Договору факторингу, як стверджується у позовній заяві, згідно умов цього Договору Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Крім того, згідно з п. 4.1 Договору факторингу сторони погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору. Так, відповідно до тверджень сторони позивача, відповідно до Реєстру прав вимоги N2 від 06.03.2023 до Договору факторингу N20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 17 271,75 гривень, яка складається з основної суми боргу (тіло кредиту) 4 249,90 гривень, відсотків 13 021,85 гривень. Разом з цим, відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов?язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов?язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній. Позивач стверджує, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором позику не повернув у визначені строку, що зумовило виникнення вказаної заборгованості. За змістом позовної заяви, з 06.03.2023 нарахування штрафних санкцій позивачем відповідачу не здійснювалось. На підставі наведеного, із посиланням на ст. 509, 512, 516, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625-626, 628, 633, 634, 638, 639, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, наголошуючи, що з моменту отримання (прийняття) позивачем прав вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, відповідач заборгованість за кредитним договором в позасудовому порядку не сплатив, не надходили відповідні кошти й від первісних стягувачів, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги відповідно до наведеного розрахунку. Ухвалою судді від 27.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просить розглянути справу за його відсутності, заперечень проти заочного порядку розгляду не має. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, як засобами поштового зв`язку, так і шляхом надіслання смс-повідомлень, що підтверджено матеріалами справи. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заяв та клопотань до матеріалів справи стороною відповідача не надано, про причини своєї неявки [PERSON] суд не повідомив, своїм правом на подання заяв по суті справи не скористався. За приписами ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи із наявними письмовими доказами на підтвердження вимог позивача, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до Заяви про приєднання до Публічної пропозиції на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, за результатами ознайомлення із публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору, просить відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, просить видати платіжну картку. Сума бажаного кредитного ліміту має бути відображена у мобільному додатку. Номеру договору, вказаного позивачем 30.12.2020, з заявки-приєднання (№002/9030050-СК_SB) судом не визначено. Документи, фотокопії яких додані до заявки, не є читабельними, проте також окремо додані позивачем та досліджені судом. Складові договору, вказані у заяві, з якими ознайомився споживач банківських послуг, у додатках до позовної заяви відсутні. Істотні умови договору, а саме порядок та строк (строки) його надання позичальнику; строк та порядок повернення кредитору отриманої суми; розмір процентів за користування кредитом та порядок їх сплати позичальником матеріалами справи не підтверджені. Відповідно до змісту заяви, відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналась до умов Договору. Згідно з засвідченою копією довідки від 06.11.2023 №28876/71.3 за підписом заступника голови правління АТ «Таскомбанк» О.Ковальова, повноваження якого не підтверджені, [PERSON] з 30.12.2020 є власником поточного рахунку у валюті гривня, який відкрито в банківській установі відповідно до заяви-договору на укладання Договору про комплексне обслуговування №002/9030050-СК_SB від 30.12.2020, відкритого в АТ «Таскомбанк». Натомість, доказів видачі платіжної картки, встановлення кредитного ліміту, яким міг користуватись відповідач, як і доказів використання грошових коштів в рахунок кредитного ліміту стороною позивача не надано. Згідно з наявним розрахунком, доданим до позовної заяви, до договору від 30.12.2020, боржник [PERSON] , 21.03.2023 нараховано відсотки у сумі 6\~645,56 гривень, без зазначення відсоткової ставки та періоду нарахування, заборгованість по тілу кредиту 10 000 гривень. В подальшому позивачем не здійснювалось нарахування відсотків. Розрахунок засвідчений представником позивача, здійснений по 31.03.2024. За даними розрахунку станом на 31.03.2024 заборгованість не погашена, становить 16\~645,56 гривень. Судом також встановлено, що 21.03.2023 на підставі Договору факторингу №НІ/11/9-Ф, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників та інші необхідні відомості зазначені в реєстрі прав вимоги (додаток №1), що є невід`ємною частиною договору (п. 2.1). Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно Додатку №2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1 цього Договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього Договору (п.2.3). Копія зазначеного акта наявна у матеріалах справи. Графа щодо загальної суми заборгованості не заповнена. Відповідно до засвідченого витягу з Реєстру Прав Вимог від 21.03.2023 до вказаного договору, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 16\~645,56 гривень, з яких: 10 000 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 6\~645,56 гривень - сума заборгованості за відсотками. Витяг сформований та засвідчений представником позивача, номер боржника відповідно до повних даних реєстру. Порядок повідомлення боржників про відступлення права грошової вимоги у наявній копії договору не відображений, відповідні докази повідомлення до справи не долучені, у наявній копії містяться положення договору до п. 3.4 та потім з розділу 11. Інші положення у надані копії відсутні. Крім того, стосовно договору, укладеного 26.02.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та [PERSON] - N577870933, до справи додано паспорт споживчого кредиту із основними умовами кредитування: сума кредиту 4\~250 гривень, строк кредитування 30 днів, мета- на споживчі цілі, процентна ставка 3,65 % річних. Суд звертає увагу, що фіксована ставка відповідно до змісту паспорта може бути змінена, а у розділі 7 паспорта також зауважено, що умови договору можуть відрізнятись від наведеної інформації, яка зберігає чинність до 03.03.2021, до вказаної дати є актуальною. У вказану дату між сторонами правочину укладено договір №577870933, згідно з п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 4\~250 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту «Смарт» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». У наступних пунктах наведено порядок повернення кредиту та нарахування й сплати відсотків. Складові частини договору, що надані позичальнику перед підписанням договору для ознайомлення, а також Порядок підписання узгоджені сторонами у п. 4.1, 4.2 договору, а графік розрахунків міститься у додатку №1, дослідженому судом. Докази видачі кредитних коштів позивачем не надані. Позивач стверджує, що 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу N28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобовязується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Крім того, 31.12.2020 Додатковою угодою N26 до Договору факторингу N28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Проте, стороною позивача надано до справи виключно текст додаткової угоди, із текстом нової редакції Договору факторингу N28/1118-01 від 28.11.2018, а за відсутності основного правочину (первісного), суд не може встановити порядку внесення змін до договору, узгодженого сторонами. Не міститься у справі й Реєстру боржників N136 від 01.06.2021 до Договору факторингу N28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як про це стверджує позивач. Відповідно до дослідженої засвідченої копії правочину, 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу N20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Згідно з п. 2.1 Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Крім того, згідно з п. 4.1 Договору факторингу сторони погодили, що Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору. До справи додана лише частина договору, яка не є витягом, відображає зміст положень договору до п. 2.3, потім з 3.1 по 4.6, а також п 11.9 та реквізити сторін, тобто, його детальний зміст, виключний перелік прав та обов`язків сторін, відповідальності, до відома суду не доведено. Згідно з витягом від 15.04.2024 з реєстру прав вимоги N2 від 06.03.2023 до Договору факторингу N20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 17 271,75 гривень, яка складається з основної суми боргу (тіло кредиту) 4 249,90 гривень, відсотків 13 021,85 гривень, номер запису про боржника відповідно до повного змісту реєстру не відображений. За відсутності підтвердження відступлення прав вимоги до [PERSON] первісним стягувачем на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» суд не може дійти висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у відповідності до договору від 20.10.2022, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Згідно з наявним розрахунком, доданим до позовної заяви, до договору від 26.02.2021, боржник [PERSON] , 06.03.2023 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» нараховано відсотки у сумі 13 021,85 гривень, без зазначення відсоткової ставки та періоду нарахування, заборгованість по тілу кредиту 4 249,90 гривень. В подальшому позивачем не здійснювалось нарахування відсотків. Розрахунок засвідчений представником позивача, здійснений по 31.03.2024. За даними розрахунку станом на 31.03.2024 заборгованість не погашена, становить 17 271,75 гривень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Загальні вимоги до доказів врегульовані ст.77-80 ЦПК України, а положеннями ч.1,6 ст.81 ЦПК України чітко врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід наголосити, що відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, ст. 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України) та положення Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1,2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Главою 73 розділу І книги 5 ЦК України врегульовує положення, що стосуються договору факторингу. Так, згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові у справі відсутнє (щодо обох договорів), хоча на виконання умов договорів факторингу могло бути витребувано клієнтом. Разом з цим, виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Такі відомості стороною відповідача не надані. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18). Враховуючи зміст ст.633, 634 ЦК України, суд виходить з того, що споживач фінансових послуг лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються надавачами певних фінансових, зокрема, банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим має бути підтверджено, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, за нормою ч.1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проте, судом не встановлено належних, допустимих та достовірних доказів укладення першого з наведених кредитних договорів (з АТ «ТАСКОМБАНК»), його істотних умов, а також передання грошей кредитодавцем позичальнику в порушення ч.1 ст.1046 ЦК України щодо другого договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Суд позбавлений можливості за умови ненадання копії договору від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також реєстру боржників, дійти висновку про відступлення прав вимоги на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», адже стороною позивача не доведено порядку внесення змін до нього, відповідно, суд позбавлений можливості дійти висновку й про набуття права вимоги ТОВ «ЄАПБ» відносно заборгованості [PERSON] . Суд наголошує й неналежне підтвердження включення відповідача, як позичальника за кредитними договорами, до реєстрів боржників до кожного договору факторингу. Не доведено належними та допустимими доказами й сум, нарахованих в якості відсотків, порядку їх нарахування, за кожним договором позики, зокрема, строків та відсоткової ставки, дати припинення нарахування первісними кредиторами, крім того, чи здійснювалось нарахування відповідних складових заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Ч.1 ст.229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З урахуванням вищенаведених висновків, суд встановив наявність підстав для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. За приписами ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 3 028,00 гривень, слід залишити за позивачем. Докази понесення позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів, у сумі 1\~514,00 гривень матеріали справи не містять. Проте, відповідно до змісту ч.2 ст.140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Тому підстав для їх стягнення судом не встановлено, з урахуванням зазначеного вище та положень ч.2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed