Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року в розмірі 33216,30 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 27 липня 2020 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №ВН23-01220, відповідно до умов якого останньому було надано кредитні кошти в сумі 4000,00 грн зі сплатою відсотків у розмірі 18,3% за кожні 30 днів, строком до 22 липня 2021 року. Товариство свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів виконало належним чином, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27 липня 2020 року. 05 вересня 2022 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТОВ «Кредит Готівкою» було укладено договір факторингу №1-09Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Вендор-Фінанс» відступило належне йому право вимоги до боржників, зазначених у реєстрах прав вимоги, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року. В свою чергу ТОВ «Кредит Готівкою» на підставі договору відступлення права вимоги №12122023 від 12 грудня 2023 року відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», зокрема і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року, укладеним з відповідачем. Згідно з договором № 13122023/1 про відступлення права вимоги від 13 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» відступило право вимоги за кредитними договорами [PERSON] , в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року, укладеним з відповідачем. Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору у зв`язку з чим станом на 01.05.2024 року виникла заборгованість загальний розмір якої становить 33216,30 грн, з яких: 3887,61 грн тіло кредиту; 29328,69 грн відсотки за користування кредитними коштами за період з 27.07.2020 року по 01.05.2024 року. Вказана сума заборгованості не погашена. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року в розмірі 33216,30 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомленням, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Враховуючи вищевикладене та положення ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Судом установлено, що 27 липня 2020 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту ВН23-01220, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 4000,00 грн зі сплатою відсотків у розмірі 18,3% від суми наданого кредиту за кожен/кожні 30 днів користування, кошти надаються строком на 12 періодів по 30 днів, а саме з 27 липня 2020 року по 22 липня 2021 року (кінцевий термін повернення). Згідно п.п. 2.2 договору, позичальник отримує готівкові кошти через каси кредитора, або шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок, який вказує позичальник при оформленні договору. Датою видачі кредиту є дата перерахування коштів з поточного рахунку кредитора на рахунок або через платіжні системи позичальнику або фактичного отримання ним готівкових коштів в касі відділення кредитора. Факт отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 4000,00 грн підтверджується видатковим касовим ордером від 27 липня 2020 року (а.с. 8). Відповідно до п.1.7, 1.8 договору, кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, повертаються позичальнику у касу або на рахунок кредитора (в т.ч. через термінальну мережу), відповідно до «Графіку внесків за Договором», що є додатком №1 до цього договору, єдиним платежем, який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Сторони погодилися, що при розрахунку графіку внесків за цим договором та розміру єдиного платежу використовується ануітетний спосіб погашення кредиту, що передбачає погашення рівними платежами. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються кредитором на фактичний залишок кредитних коштів відповідно до ставки, про яку вказано в п. 1.6 цього договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом, а кількість днів у році приймається як 360 днів. В разі якщо день сплати кредиту та процентів за договором (єдиного платежу), про який вказано в Графіку внесків за договором, припадає на вихідний чи святковий день, позичальник зобов`язується здійснити такий платіж у перший наступний робочий день (п.2.6 договору). В разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 6 днів від дати, визначеної в Графіку внесків за договором позичальник сплачує кредитору неустойку (штраф) у розмірі 50 грн за кожен факт порушення (п. 4.2 договору). Кредитні кошти надаються строком на 12 періодів по 30 днів, а саме з 27 липня 2020 року по 22 липня 2021 року. Днем кінцевого повернення кредиту є 22 липня 2021 року (п.1.5 договору). Відповідно до п. 2.7 договору, у разі неповернення кредиту (повністю або часткового) після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право продовжити нарахування процентів за користування коштами у розмірі, встановленому п. 1.6 договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. У разі якщо прострочення кінцевого строку повернення кредиту триває більше 30 календарних днів, кредитор залишає за собою право у будь-який час, без необхідності додаткового повідомлення позичальника припинити нарахування процентів за простроченим кредитом. 05 вересня 2022 року між ТОВ «Вендор-Фінанс» та ТОВ «Кредити Готівкою» було укладено договір факторингу №1-09Ф, відповідно до якого ТОВ «Вендор-Фінанс» відступило ТОВ «Кредити Готівкою» право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року, укладеним з [PERSON] 12 грудня 2023 року між ТОВ «Кредити Готівкою» та ТОВ Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення права вимоги №12122023, відповідно до якого ТОВ «Кредити Готівкою» відступило ТОВ Фінансова компанія «Гефест» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року, укладеним з [PERSON] . В свою чергу 13 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» на підставі договору відступлення права вимоги №13122023/1 від 13 грудня 2023 року відступило [PERSON] право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року, укладеним з [PERSON] . Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору №ВН23-01220 від 27 липня 2020 року, у зв`язку з чим, станом на 01.05.2024 року виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 33216,30 грн, з яких: 3887,61 грн заборгованість по тілу кредиту, 29328,69 грн заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Як вбачається з встановлених обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема, за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа. Такий висновок суду співпадає з правовою позицією про застосування норм права щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16, від 31.10.2018 у справі №465/646/11 та від 10.11.2020 у справі №638/22396/14-ц, від\~08.08.2023 року у справі №910/8115/19, від 08.11.2023 у справі №206/4841/20, які враховуються судом при вирішенні даної справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що договір відступлення права вимоги від 13.12.2023, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та позивачем [PERSON] , не може бути підставою для правонаступництва позивачем прав кредитора у зобов`язанні щодо відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту №ВН23-01220 від 27.07.2020, оскільки у зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитного договору, кредитором може бути лише спеціальний суб`єкт - банк або інша фінансова установа, та враховуючи, що інших підстав для виникнення грошового зобов`язання відповідача перед позивачем [PERSON] у позовній заяві не наведено, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed