Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття заборони з майна. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на те, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок позивач отримала за договором дарування житлового будинку від 07 квітня 1995 року посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 112. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 04.11.2021 року № 282846970, право власності позивача на цей житловий будинок зареєстровано 30 жовтня 2021 року, номер запису про речове право 44832470. Під час реєстрації права власності, державним реєстратором було встановлено, що на цей житловий будинок зареєстровано обтяження у вигляді заборони відчуження майна, яке зареєстровано Коростишівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Коростишівського відділу державної виконавчої служби серії АМ від 02 лютого 2005 року, реєстраційний номер обтяження 1662415. Відповідно до повідомлення Коростишівської державної нотаріальної контори виявлено записи за 2005 рік, згідно яких 08 лютого 2005 року Коростишівською ДНК було отримано Постанову Коростишівської ВДВС від 02 лютого 2005 року АМ 733592, згідно якою було накладено обтяження (заборону/арешт) на все нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02 лютого 2005 року серії АМ 733592 видана при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Коростишівським районним судом від 30 червня 2004 року. Будь-яких відміток щодо зняття вказаного обтяження книги не містять. На запит державного реєстратора Коростишівський відділ державної виконавчої служби повідомив, що на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження за період з 12 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року, де боржником є [PERSON] , а тому надати будь-яку інформацію щодо реєстрації обтяжень (арешт нерухомого майна) № 1662415 та № 1662448, зареєстрованих у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 08 лютого 2005 року на [PERSON] щодо житлового будинку за адресою [ADDRESS] не є можливим. 3 відомостей про заборону, наданих Коростишівською державною нотаріальною конторою вбачається, що виконавче провадження, на підставі якого було винесено Постанову Коростишівської ВДВС від 02 лютого 2005 року АМ 733592 про арешт майна боржника відкрито на виконання рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2004 року у справі № 2-541-2004 рік, яким було стягнуто з позивача на користь [PERSON] 320 грн. нестачі за 2004 рік, судові витрати в сумі 51 грн., а всього 371 грн. Позивач зазначає, що повернула стягнуту рішенням суду грошову суму на користь [PERSON] . Оскільки, боргових зобов`язань у позивача немає, підстави для існування вказаної заборони також відпали. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду, подала заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду, відповідачем подано заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд справи у його відсутність. Щодо позовних вимог не заперечує. Претензій до позивача не немає. Третя особа - Коростишівська державна нотаріальна контора Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представник не направили, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подали клопотання, відповідно до якого просили здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа- Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Будь-яких заяв та клопотань не подавали. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку, [PERSON] , є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав за індексними номерами: 282846970 ( а.с.9,10). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.06.2024 за № 383720567, вбачається, що відповідно до реєстраційного номеру запису про обтяження : 1662415 Коростишівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АМ Коростишівського ВДВС від 02.05.2002 ; було внесено запис про обтяження арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження: домоволодіння, житловий будинок та земельна ділянка що знаходяться за адресою : [ADDRESS] . Власником зазначено [PERSON] ( а.с.11-12). Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 30.06.2004 ( справа № 2-541/2004) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 320,00 грн. нестачі за 2004 р. та судові витрати в сумі 51 грн, а всього 371 грн. ( а.с. 17). Відповідно до розписки від 10.06.2004 р. [PERSON] на виконання рішення суду сплатила [PERSON] кошти в розмірі 320,00 грн. Претензій до позивача не має. ( а.с. 18). З повідомлення Коростишівської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 393/01-14 від 11.10.2023 вбачається що, 08.02.2005 року Коростишівською державною нотаріальною конторою було отримано Постанову Коростишівського ДВС серії АМ № 733592 від 02.02.2005, про арешт всього нерухомого майна, за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Постанова про арешт майна боржника видана при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 30.06.2024 р. Коростишівським районним судом. Будь-яких відміток щодо зняття вказаного обтяження книги не містять ( а.с. 13). Відповідно до повідомлення Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському району Житомирської області № 11804 від 15.09.2022 р. слідує, що згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі відсутні виконавчі провадження за період з 01.01.2005 по 31.12.2005 де боржником є [PERSON] (а.с.14). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Положеннями статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним станом на момент накладення арешту, тобто на 02.02.2005 р.), було визначено, що арешт майна застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст.40 ЗУ "Провиконавче провадження"\~у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 4\~ст.59 ЗУ "Провиконавче провадження"\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 10 ЦПК України задекларовано, що суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права (частина перша). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга). Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта). У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України (частина восьма). Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права)\~-\~частина дев`ята. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, на даний час виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було завершено , згідно розписки відповідачу кошти повернуто, отже правових підстав для арешту майна, яке їй належить в рамках згаданого виконавчого провадження не має. Водночас, арешт перешкоджає позивачу в реалізації її спадкових прав. У\~постанові від 13.07.2022 р.у справі N2/0301/806/11 Верховний Суд\~зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам\~Конституції України\~та Конвенції. Верховний Суд зазначив, що саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Також, у вищевказаній справі Верховний Суд зробив висновок, що у разі відсутності правового регулювання питання зняття обтяжень з майна боржника у певних випадках, відмова у задоволенні скарги щодо зняття арешту унеможливлює в подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна. Наявність тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Таким чином, у цьому випадку наявність тривалого часу арешту майна позивача за відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у майнові права позивача. Враховуючи вищевикладене, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, як такий, що знайшов своє обґрунтування в ході судового розгляду. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved