Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 21.10.2019 у розмірі 35 991,51 грн та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2019 відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, якою передбачено, що відповідач отримує кредит у вигляді встановлення відновлювальної кредитної лінії до 75 000,00 грн, тип кредитної картки - «Універсальна» GOLD, строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка - 42 % річних. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, установивши кредитний ліміт на картковий рахунок [PERSON] . Проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 35 991,51 грн - за тілом кредиту, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суд у Чернігівської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 30 вересня 2024 року 12-00 год., яке відкладено на 04 листопада 2024 року 12-00 год. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань до суду не подавав. З урахуванням положень ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 21.10.2019 [PERSON] підписав заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», яка містить істотні умови договору «Кредитні картки» та передбачає такі умови кредитування, зокрема: тип кредиту - відновлювана кредитна лінія; сума/ліміт кредиту для картки «Універсальна» GOLD - не перевищує 75 000,00 грн; строк кредитування - 20 років; мета - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка для картки «Універсальна» GOLD - 42,0 % річних. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 11 липня 2024 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 35 991,51 грн - за тілом кредиту (а. с. 12 - 16). Випискою за договором б/н підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами (а. с. 19 - 23). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Зі справи вбачається, що відповідач не дотримався взятих за договором зобов`язань щодо своєчасної сплати тіла кредиту, що призвело до утворення заборгованості в зазначеному позивачем розмірі, який не спростований відповідачем. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35 991,51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved