Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просив суд визнати виконавчий напис від 28.09.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, що зареєстрований в реєстрі за №9906, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №014/35831/5/24741 від 16.10.2008 в сумі 171140,45 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки був вчинений без правових підстав, зокрема, не щодо посвідченого нотаріально кредитного договору, заборгованість за кредитним договором не є безспірною. 15.10.2024\~від відповідача\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~який мотивований\~тим,\~що вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису відбувається\~за фактом\~подання стягувачем\~документів,\~які згідно\~із відповідним\~Переліком є\~підтвердженням безспірності\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем,\~а тому,\~сам по\~собі цей\~факт (подання\~стягувачем відповідних\~документів нотаріусу)\~не свідчить\~про відсутність\~спору стосовно\~заборгованості як\~такого. Договір,\~відповідно до\~якого вчинено\~виконавчий напис\~не містить\~заборон,\~або будь\~-\~яких обмежень\~щодо заборони\~використання позасудового\~способу захисту\~майнових інтересів\~товариства,\~а так/само,\~чинне законодавство\~України також\~не містить\~будь -\~яких обмежень\~щодо вчинення\~виконавчого напису,\~що цілком\~підтверджує правомірність\~вчинених дій\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» та\~нотаріусом,\~оскільки,\~приватному нотаріусу\~були надані\~всі документи\~для вчинення\~наведеної нотаріальної\~дії,\~що в\~повній мірі\~спростовує позовні\~вимоги позивача,\~оскільки ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~та приватний\~нотаріус \~вчиняючи виконавчий\~напис,\~діяли в\~межах правового\~поля.\~Окрім того,\~позивач не\~надає суду\~будь-яких\~доказів,\~які би\~свідчили про\~погашення боргу\~за кредитним\~договором та\~виконання своїх\~зобов`язань в\~повному обсязі,\~відтак,\~стверджувати про\~відсутність підстав\~для вчинення\~стягувачем виконавчого\~напису нотаріуса,\~немає.\~Кредитний договір\~є чинним\~на даний\~час,\~позивачем не\~надаються будь-які\~докази щодо\~недійсності кредитного\~договору чи\~окремих його\~умов,\~відтак,\~твердження про\~неправомірність,\~неправильність нарахування\~кредитором розміру\~заборгованості є\~безпідставним.Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріуса, не пропущено і строку на вчинення виконавчого напису. Крім того, від відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката. До судового засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Огородник В.В. не з`явилися, однак від представника позивача надійшла до суду заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу в його відсутність. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» до судового засідання також не з`явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 28.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №9906, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним\~договором №014/35831/5/24741\~від 16.10.2008,\~укладеного з\~між [PERSON] \~та Акціонерним\~Товариством «Ерсте\~Банк», правонаступником якого\~є «Фідобанк»\~за вказаним\~кредитним договором\~є ТОВ\~«Фінансова Компанія\~«Вендор» на\~підставі Договору\~№2\~про відступлення\~прав вимоги\~від 06.06.2014,\~яке уступило\~отримані права\~та обов`язки\~Товариство і\~обмеженою відповідальністю\~«Профіт Кредит»\~на підставі\~Договору №25122019-\~ВР/ПК\~про відступлення\~прав вимоги\~від 25.12.2019,\~яке уступило\~отримані права\~та обов`язки\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Вердикт\~Капітал"\~на підставі\~Договору №11-12/20\~про відступлення\~прав вимоги\~від 11.12.2020. Стягнення заборгованості\~проводиться за\~період з\~11.12.2020\~по 25.08.2021.\~Сума заборгованості\~за Кредитним\~договором №014/35831/5/24741\~від 16.10.2008\~становить 171140,45\~грн.,\~з яких: заборгованість за\~процентами та\~комісією \~30285,28\~грн.; заборгованість за сумою кредиту 140355,17 грн. З інформації про виконавче провадження вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. від 26.12.2021 відкрито виконавче провадження №68006319 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, виданого 28.09.2021 за №9906 та постановою від 12.07.2023 передано виконавчий документ на виконання до установи, де працює боржник. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувалася ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19). Як видно з матеріалів справи, виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.09.2021, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та [PERSON] кредитний договір №014/35831/5/24741 від 16.10.2008, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Таким чином, оскільки кредитний договір не є нотаріально посвідченим, тому не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, вирішуючи спір, що виник між сторонами справи, з урахуванням норм матеріального права, суд прийшов до висновку про визнання виконавчого напису від 28.09.2021 (реєстровий №9906), вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №014/35831/5/24741 від 16.10.2008, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості за період з 11.12.2020 по 25.08.2021 у розмірі 171140,45 грн. таким, що не підлягає виконанню, тому що він був вчинений за відсутності відповідних на те підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом. Визначаючись з розподілом витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує, що позивач [PERSON] скористався правовою допомогою адвоката Огородника В.В., про що свідчить угода від 10.09.2024 і сплатив за послуги адвоката кошти в розмірі 10000 грн., що підтверджується квитанцією адвоката Огородника В.В. від 10.09.2024. Згідно з описом виконаних робіт від 23.10.2024 встановлено, що адвокатом виконано наступні роботи: вивчення документів для підготовки позову, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини та правових позицій Верховного Суду задля формування правової позиції по справі, надання консультацій, збір доказів 4 год.; підготовка та подання позову, участь в судових засіданнях 3 год. Загальна вартість наданих адвокатом послуг позивачу по даній справі складає 10000 грн. Разом з тим, зважаючи на письмові заперечення представника відповідача та заяву про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката по справі, оцінюючи розмір витрат позивача на предмет їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору немайнового характеру, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а також з огляду на розумну необхідність судових витрат позивача для цієї конкретної справи, суд вважає неспівмірним та завищеним розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 10000 грн. з урахуванням незначної складності справи; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягу наданих адвокатом послуг; ціни позову, фінансового стану сторін, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 4000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесений судовий збір при зверненні до суду з даним позовом в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved