Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "ТТВК" про захист прав споживача, третя особа ТОВ "Мережа туристичних фірм "Поїхали з нами", [PERSON] В обґрунтування позову зазначає, що 11.02.2022 він уклав Договір на туристичне обслуговування № 359-2202111 з ТОВ «ТТВК» від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі агентського договору діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діяла Фізична особа підприємець [PERSON] . Відповідно до Додатку №1 до Договору він разом з іншими членами його родини туристами мали здійснити авіапереліт до Турецької Республіки на відпочинок до курортного міста Сіде, термін туру з 06.09.2022 по 13.09.2022. На виконання умов п. 6.2.1 Договору ним було сплачено 30 000,00 грн. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 з подальшим продовженням його дії по теперішній час. 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України прийняла рішення № 2024/02.0-7.1, у якому засвідчила, що військова агресія Російської Федерації проти України є обставинами непереборної сили, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до п. 9.2 Договору Сторона, для якої створилася неможливість виконання прийнятих на себе зобов`язань, внаслідок дії форс-мажорних обставин, зобов`язується в письмовій формі повідомити іншу Сторону про час настання й припинення дії таких обставин. Жодного повідомлення від Туроператора або Турагента він не отримував. 17 травня 2024 року він письмово звернувся до Турсубагента з проханням повернути сплачені ним кошти в сумі 30 000 грн. за неотриманні туристичні послуги. Спільним повідомленням-відповіддю Турагента та Турсубагента від 18.05.2024 на моє звернення щодо повернення коштів або пропозиції альтернативи туристичного продукту за договором № 359-2202111, йому повідомлено, що від Туроператора до Турагента та/або Турсубагента не надходило будь-яких повідомлень, пропозицій або грошових коштів за замовлений Туристичний продукт за заявками № 5934862, №5934891 та договором № 359-2202111. Вважає, що відповідач ТОВ «ТТВК» порушило умови Договору на туристичне обслуговування від 11.02.2022 № 359-2202111, оскільки туристичні послуги за Договором мені і членам моєї родини в обумовлений сторонами строк надані не були. Просив суд Розірвати договір на туристичне обслуговування № 359-2202111 від 11 лютого 2022 року, що укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діє ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП [PERSON] . Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на його користь кошти за не надані туристичні послуги, за Договором № 359-2202111 на туристичне обслуговування від 11.02.2022 в сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп., сплачені на виконання умов п. 6.2.1 Договору. В подальшому позивач неодноразово збільшив розмір позовних вимог, остаточно просив Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на його користь 47673 грн. В обґрунтування збільшення позовних вимог зазначив, що 11 лютого 2022 року на підставі п. 6.2.1 Договору позивач сплатив 33000 грн. еквівалентні 1035,46 євро згідно з Комерційним курсом євро, встановленим Туроператором (як частину тої вартості туристичного продукту, яка зазначена в п. 6.1.1 Договору). Але на час розгляду справи за його позовом до ТОВ «ТТВК» про захист прав споживача, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», ФОП [PERSON] офіційний курс євро Національного банку України становить 46,04 грн. за 1 євро. Приймаючи до уваги п. 6.1.1 Договору еквівалент 1035,46 євро =становить 47673 грн. Ухвалою від 22.05.2024 року суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило. Представник третьої особи ТОВ "Мережа туристичних фірм "Поїхали з нами" повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило. Третя особа [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надходило. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник відповідача не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом при розгляді справи встановлено, що 11.02.2022 позивач уклав Договір на туристичне обслуговування № 359-2202111 з ТОВ «ТТВК» від імені, за рахунок та за дорученням якого, на підставі агентського договору діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діяла Фізична особа підприємець [PERSON] . /а.с.15-21/. Відповідно до Додатку №1 до Договору він разом з іншими членами його родини туристами мали здійснити авіапереліт до Турецької Республіки на відпочинок до курортного міста Сіде, термін туру з 06.09.2022 по 13.09.2022./а.с.22-23/. Згідно п. 6.1.1. Договору №359-2202111 на туристичне обслуговування, вартість туристичних послуг складає 81209 гривень, що є еквівалентом 2548,13 євро, згідно з Комерційним курсом Туроператора на день укладання Договору, в тому числі бронювання ТУРСУБАГЕНТА. Пунктом 6.1.2 вказаного Договору встановлено, що вартість послуг в п.6.1.1. може підвищуватися до фактичного розрахунку ЗАМОВНИКА з ТУРОПЕРОТОРОМ через ТУРСУБАГЕНТА, з урахуванням Комерційного курсу ТУРОПЕРОТОРА. Відповідно до п. 6.2.1. Договору, при укладанні цього договору Замовник зобов`язкується сплатити Туроператору через Турсубагента грошові кошти у розмірі 33000\~гривень,\~що еквівалентно\~1035,46\~Євро. Вказана вартість туристичних послуг актуальна до сплати Замовником протягом одного банківського дня на дату укладання цього Договору. Сторони домовились, що у випадку збільшення Комерційного курсу Євро встановленого Туроператором до фактичного підтвердження Туроператором замовлених туристичних послуг, замовник або Турист зобов`язкується сплатити таке підвищення. На виконання умов п. 6.2.1 Договору ним було сплачено 30 000,00 грн./а.с.24/. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 з подальшим продовженням його дії по теперішній час. 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України прийняла рішення № 2024/02.0-7.1, у якому засвідчила, що військова агресія Російської Федерації проти України є обставинами непереборної сили, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). 17 травня 2024 року він письмово звернувся до Турсубагента з проханням повернути сплачені ним кошти в сумі 30 000 грн. за неотриманні туристичні послуги./а.с.13/. Спільним повідомленням-відповіддю Турагента та Турсубагента від 18.05.2024 на звернення щодо повернення коштів або пропозиції альтернативи туристичного продукту за договором № 359-2202111, йому повідомлено, що від Туроператора до Турагента та/або Турсубагента не надходило будь-яких повідомлень, пропозицій або грошових коштів за замовлений Туристичний продукт за заявками № 5934862, №5934891 та договором № 359-2202111, а також повідомлено, що Замовником було сплачено 33000 гривень /а.с.14/. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Спеціальним законом, що регламентує відносини у сфері організації/надання туристичних послуг, є Закон України «Про туризм». Згідно зі статтею 5 Закону України «Про туризм» туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Відповідно до частин першої-третьої статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Частиною першої статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про туризм» суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Частинами 8 та 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Нормами ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. З Договору на туристичне обслуговування № 359-2202111 з ТОВ «ТТВК», а саме з Розділу 9 Форс - мажорні обставини: у Сторона, для якої створилася неможливість виконання прийнятих на себе зобов`язань, внаслідок дії форс-мажорних обставин, зобов`язується в письмовій формі повідомити іншу Сторону про час настання й припинення дії таких обставин./а.с.20/. Як вбачається з письмової відповіді від 18.05.2024 на звернення щодо повернення коштів або пропозиції альтернативи туристичного продукту за договором № 359-2202111, йому повідомлено, що від Туроператора до Турагента та/або Турсубагента не надходило будь-яких повідомлень, пропозицій або грошових коштів за замовлений Туристичний продукт за заявками № 5934862, №5934891 та договором № 359-2202111./а.с.14/. Але, як слідує з розрахункової квитанції№359-2202111 від 11.02.2022 року позивач виконав умови договору, передбачені п.6.2 та сплатив Туроператору через Турсубагента грошові кошти у розмірі 33000,00 грн. /а.с. 14, 24/, що є еквівалентом 1035,46 євро, згідно комерційним курсом Євро, встановленим Туроператором, як частину вартості того продукту, яка зазначена в п.6.1.1 цього договору./а.с.18/. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сторонами був укладений договір. Умови вказані в договорі позивач виконав належним чином, а саме сплатив кошти згідно квитанції №359-2202111 від 11.02.2022 року. В свою чергу відповідач свої зобов`язання, передбачені п.9.2 Договору перед позивачем не виконав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. У справі заявлені дві вимоги, як майнова так і немайнові, які пов`язані між собою, тому при поданні позовної заяви підлягало сплаті з урахуванням положень пункту 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» 1211,20 грн., які підлягають стягненню з Відповідача на користь Держави.

Outcome: approved