Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Іванівська сільська рада Тернопільського району Тернопілської області, в якому просив встановити факт самостійного виховання дитини [PERSON] [INFO] та визначити місце проживання дитини з батьком. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області. Під час спільного проживання народилося двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , син проживає разом з позивачем по [ADDRESS] . Відповідачка виїхала на постійне проживання в Канаду. Батько самостійно займається вихованням сина, утримує його, здійснює догляд, проводить дозвілля, піклується про стан здоров`я. Враховуючи вказані обставини, позивач просив встановити факт самостійного виховання дитини [PERSON] [INFO] та визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки він офіційно працевлаштований, має постійни дохід, у будинку створені належні та комфортні умови для прожвання дитини, а також проживання сина з батьком відповідатиме їхнім найкращим інтересам. Ухвалою судді від 17.06.2024 відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 09.10.2024 протокольною ухвалою суду без видалення судді до нарадчої кімнати у судовому засіданні, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просив їх задовільнити з мотивів викладених у позовній заяві. На запитання суду повідомив, що мати не заперечує щодо проживання сина разом з ним, періодично телефонує до дитини. Відповідач в судові засідання, будучи належним чином повідомленою не з`являлася, не висловила позиції з приводу позовних вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки і піклування, з приводу позовних вимог покладалася на розсуд суду. В судовому засіданні [PERSON] повідомив, що декілька місяців проживає разом з батьком в с. Ілавче, має багато друзів, з батьком в них склалися довірливі відносини. Мати поживає окремо за кордоном, періодично телефонує, не заперечує, щоб він проживав з батьком. Суд, заслухавши доводи позивача, пояснення представника третьої особи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Рішенням Теребовлянського районного суду по справі №606/1157/21 від 14.09.2021 було розірвано шлюб між сторонами, який було зареєстровано 22.10.2004 виконавчим комітетом Скіпченської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, актовий запис №5. Як слідує з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , в графі батько вказанй [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 27.03.2024 [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно з довідкою виданою ФОП [PERSON] від 26.04.2024, [PERSON] працює водієм вантажного автомобільного транспорту у ФОП [PERSON] . Відповідно до договору купівлі -продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Мєшковою Н.Ф. 16.02.2019 зареєстрованого в реєстрі за №271, [PERSON] купив житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно з висновком органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 30.09.2024 року №64, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] 2011 р.н. з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .В описовій частині висновку вказано, що проживання дитини з батьком зумовлене виїздом матері [PERSON] за кордон, її постійним перебуванням та проживанням у Канаді; батько самостійно займається вихованням сина, самостійно його утримує, здійснює за ним догляд, якого він потребує. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). За приписами ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України\~визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Аналіз змісту наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що захисту підлягає лише порушене або оспорюване право або інтерес, при цьому за змістом принципів змагальності (статті\~12,\~81 ЦПК України) та диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) саме позивач повинен, зокрема, обґрунтувати та довести факт порушення або оспорення суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 170 СК України, передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Судом встановлено, що син фактично проживає разом з батьком, мати не заперечує,щодо проживання сина з батьком, рпо що повідомив позивач та дитина. В позовній заяві не наведено, а в судовому засіданні не здобуто доказів того, що між сторонами існієх «реальний» спір щодо визначення місця проживання дититини. Разом з тим, в ході розгляду справи суд встановив, що з часу проживання [PERSON] із батьком [PERSON] відповідачкою не вчинялося жодних дій щодо зміни місця проживання сина. Дитина має необмежене право безперешкодно бачитися з обома батьками незалежно від їх місця проживання, зареєстрованого чи фактичного. Суд зауважує, що будь-яких інших достатніх, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про наявність незгоди відповідачки з тим, щоб дитина сторін проживала з позивачем за місцем його проживання, суду не надано. Отож, доказів, які б давали суду правові підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини в судовому порядку буде виключно в її інтересах чи призведе до поліпшення прав та інтересів сина, суду не надано, як не надано і доказів, що в розумінні змісту положень ч. 1\~ст. 160 СК України\~та ч. 1\~ст. 161 СК України\~саме з вини відповідачки мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати неповнолітній син. Відтак,\~суд оцінивши\~докази по\~справі,\~а також\~те,\~що \~син [PERSON] \~проживав і\~продовжує проживати\~разом з\~батьком і\~в них\~немає інтересу\~на зміну\~місця його\~проживання,\~суд дійшов\~до висновку,\~що позивач\~не надав\~належних та\~допустимих доказів,\~які б\~свідчили на\~необхідність визначення місця проживання дитини сторін саме з ним, що свідчить про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову. Щодо встановлення факту самостійного виховання дитини, слід вказати наступне. Як вказав, Верховний Суд у Постанові від 11\~вересня 2024 року по справі №201/5972/22, оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою\~статті 15 СК України\~«невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то\~факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Враховуючи вище наведене, позивачем не надано, а в судовому засіданні не здобуто жодних доказів, які б підтверджували невиконання матір`ю дитини своїх обов`язків, щодо виховання та утримання дитини. \~ \~ \~ \~У висновку органу опіки та піклування вказано про те, що матір дитини перебуває в Канаді, однак вказана обставина не свідчить про те, що матір усунулася від виконання свої обов`язків щодо виховання, утримання сина. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що матір телефонує до нього, вони спілкуються, цікавиться його життям. Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed