Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-30 00:00:00

Представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Горшкодер В.О. через систему «Електронний суд» 18.07.2024 звернувся до суду з указаним позовом, та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 21.12.2023 № 1319-7220 у розмірі 54229,50 грн, із яких 11700,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 42529,50 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог представник позивача вказав, що 21.12.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС»,\~укладено електронний\~договір про\~відкриття кредитної\~лінії №\~1319-7220.\~На виконання\~умов даного\~договору позичальнику\~надано одноразовий\~ідентифікатор А0000\~для підписання\~договору та\~підтвердження ознайомлення\~з правилами\~та іншими\~супутніми документами.\~За умовами\~кредитного договору\~кредитодавець взяв\~на себе\~зобов`язання надати\~відповідачу кредит\~у розмірі\~7800,00\~грн для\~задоволення особистих\~потреб на\~строк 300\~днів,\~із базовим\~періодом 30\~днів,\~із заниженою\~відсотковою ставкою\~2,50%\~у день,\~стандартною ставкою\~3,00%\~у день.\~Також,\~додатковою угодою\~від 24.12.2023\~до договору\~про відкриття\~кредитної лінії\~від 21.12.2023\~№ 1319-7220,\~кредитодавець та\~позичальник домовилися\~про надання\~додаткових коштів\~у кредит\~у розмірі\~3900,00\~грн.\~Позивач виконав\~взяті на\~себе зобов`язання\~в повному\~обсязі,\~надавши відповідачу\~кредитні кошти\~на картковий\~рахунок,\~указаний відповідачем. Однак, [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань, внаслідок чого, станом на 26.04.2024, виникла заборгованість за кредитом, розмір якої становить 11700,00 грн та прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 42529,50 грн, які представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з [PERSON] . Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Через систему «Електронний суд» 09.09.2024 представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у повному обсязі. Свою незгоду з позовом мотивує тим, що при оформленні кредитної лінії відповідачу не було повідомлено про умови кредитування. Оскільки кредитна лінія оформлена строком на 30 днів, тобто до 19.01.2024, нарахування відсотків після закінчення такого строку є неможливим, а сума нарахованих процентів за користування кредитом у заявлений строк становить 5850,00 грн. Позивачем не надано доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який здійснював переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача у розмірі 7800,00 грн та 3900,00 грн на виконання вимог договору про відкриття кредитної лінії від 21.12.2023 № 1319-7220. Оскільки позивачем не доведено факту надання відповідачу кредиту, підстави для задоволення позову відсутні. Посилаючись на ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», представник відповідача вказує про несправедливий нарахований позивачем розмір відсотків (а.с.62-65). Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, разом із позовом надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, однак, правом на участь у судовому розгляді не скористалися, заяв та клопотань з процесуальних питань, зокрема, про відкладення з поважних причин судового засідання, призначеного на 31.10.2024 о 12 год. 45 хв., не надали. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] 21.12.2023 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1319-7220, за умовами якого товариство відкриває для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Умовами даного договору між його сторонами обумовлено, що кредит надається на строк 300 календарних днів із моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення (виплати) кредиту 15.10.2024 (п. 4.12 договору). Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 7800,00 грн (п. 4.1 договору). Тип процентної ставки фіксований. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.7 договору). Базовий період складає 30 календарних днів, перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду (п. 4.8 договору). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за стандартною процентною ставкою 3,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою) (п.4.10 договору). Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 279355,0% (п.4.13 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 78000,00 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4.14 договору). Указаний договір підписаний його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено в розділі 3 договору. Окрім того, між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] 24.12.2023 укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1319-7220, якою домовилися про надання додаткових грошових коштів у кредит у розмір 3900,00 грн на умовах та в строки, викладених у договорі (а.с.18). Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі о № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] 21.12.2023 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір про відкриття кредитної лінії № 1319-7220 та додаткову угоду від 24.12.2023, чим погодився із запропонованими умовами кредитного договору. Договір та додаткова угода містять докладну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , зокрема індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, реквізити банківської карти, електронну адресу, на яку відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. ТОВ «УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало, а відповідач отримав 21.12.2023 кредитні гроші в сумі 7800,00 грн та 24.12.2023 в сумі 390,00 грн на вказану ним платіжну картку №[NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1319-7220 від 21.12.2023 та листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 (а.с.14-17, 25). Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір у межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Як видно з розрахунку заборгованості, зі свого боку позивач свої зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого ліміту, із застосуванням зниженої відсоткової ставки 2,50% у день упродовж 30 днів базового періоду, а в подальшому, із застосуванням стандартної відсоткової ставки 3,0 % у день (а.с.24). Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість [PERSON] за договором від 21.12.2023 №1319-7220 та додатковою угодою від 24.12.2023, станом на 26.04.2024 становить у загальному розмірі 54229,50 грн,\~що складається\~із простроченої\~заборгованості за\~основним боргом\~11700,00\~грн та простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 42529,500 грн, який не погашений відповідачем до теперішнього часу. Позивачем 15.05.2024 направлялася [PERSON] письмова вимога про усунення порушень умов договору №1319-7220 від 21.12.2023 на протязі 30 днів з дня отримання вимоги, яка залишена відповідачем без реагування (а.ч.25 зворот). У відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечує укладення [PERSON] договору від 21.12.2023 № 1319-7220 з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та зауважує, що при оформленні кредитної лінії відповідачу не було повідомлено про умови кредитування. До договору від 21.12.2023 № 1319-7220 позивачем надано правила, які розміщено на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua/, що разом із вказаним договором складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Як передбачено п. 11.1 договору, договір та правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися умов цього договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Представник відповідача у відзиві вказує, що [PERSON] , отримуючи 21.12.2023 кредит, вважав, що повинен повернути його 19.01.2024, однак у п. 4.12 договору чітко обумовлено, що кредит надається на строк 300 календарних днів із моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення (виплати) кредиту 15.10.2024. Окрім того, як слідує з розрахунку заборгованості, станом на 19.01.2024 відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення основного боргу та нарахованих відсотків. Не погоджуючись із сумою заборгованості за відсотками, нарахованою позивачем, представник відповідача посилається на ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та несправедливість умов договору. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин). Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Правові та організаційні засади споживчого кредитування визначають право споживача перед укладенням договору про споживчий кредит отримати від кредитодавця всю необхідну інформацію щодо умов кредитування. Ця інформація надається кредитодавцем споживачу за спеціальною письмовою чи електронною формою. За умови дотримання такої форми кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит. Підставами для визнання правочину недійсним є недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України, у тому числі вимог щодо змісту правочину та волевиявлення його учасника. Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача щодо несправедливості умов договору, оскільки в судовому засіданні встановлено, що укладений між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] договір від 21.12.2023 № 1319-7220 містить всі істотні умови договору про споживчий кредит, а перед їх укладенням позивач надав відповідачу всю інформацію щодо умов кредитування. Також суд враховує, що з моменту укладення вказаних договору та додаткової угоди до дня ухвалення даного рішення, [PERSON] не заявляв вимог щодо визнання умов договорів несправедливими (недійсними). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 у справі № 526/405/13 вказав, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ, передбачених кредитним договором. Надані до позову докази, а саме договір про відкриття кредитної лінії, правила надання кредиту, додаткова угода, довідка про перерахування коштів, розрахунок заборгованості, суд вважає належними доказами, оскільки вони обґрунтовують вимоги в межах заявлених позовних вимог, де враховано період порушення боржником умов договору та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок із повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії та додатковою угодою, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, з огляду на що, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 21.12.2023 № 1319-7220, у загальному розмірі 54229,50 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 2422,40 грн, у рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved