Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

29 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким позивається до Україського державного науково-дослідного інституту «Ресурс» (далі по тексту УкрНДІ «Ресурс»). В обгрунтування заявленого позову позивач послався на те, що 03.11.2009 року його було прийнято на посаду в.о. старшого наукового співробітника лабораторії №8 УкрНДІ «Ресурс», де він працював на різних посадах більше 11 років до моменту звільнення, зокрема на посаді завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів. У зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, наказом №41-к його було переведено на посаду наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень. Наказом УкрНДІ «Ресурс» Державного агентства резерву України від 27 травня 2021 року №102-к його звільнено з посади наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку зі втратою довір`я. Зі змісту наказу про звільнення вбачається, що підставою для його звільнення стали службові записки завідувача сектору організації діловодства УкрНДІІ «Ресурсс» [PERSON] , від 26.05.2021 року та заступника директора інституту Заїки Ю.І від 27.05.2021 року. Зі змісту наданих відповідачем на адвокатський запит копій службових записок встановлено, що: завідувачем сектору організації діловодства [PERSON] на виконання доручення заступника директора щодо виконання наказу №94 від 29.04.2021 року, наказу № 100 від 30.04.2021 року та листа Державного агентства резерву України вих. №1160/0/4-21 від 17.05.2021 року щодо передачі документів до ДП «Зерновий резерв» повідомлено заступнику директора УкрНДІ «Ресурс» Ю.Заїці та сектору організації діловодства [PERSON] , що станом на 26 травня 2021 року сектором досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів не передавалися документи до архіву, тому виконати наказ №94 від 29 квітня 2021 року, наказ №100 від 30.04.2021 та лист Державного агентства резерву України вих. №1160/0\\4-21 від 17.05.2021 року неможливо; згідно службової записки заступника директора УкрНДІ «Ресурс» Заїки Ю.І. №36 від 27.05.2021 року неналежне виконання службових обов`язків [PERSON] призвело до недбалого зберігання документів сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів, несвоєчасної архівації та передачі в архів, а також факт знаходження зразків зерна Держрезерву 25.05.2021 в приміщенні боксу гаража УкрНДІ «Ресурс» кваліфіковані як винні дії працівника, які дають підстави для втрати довіри та зазначено, що він, позивач, мав об`єктивну можливість виконати зазначені дії, як такі, що входять в коло його посадових обов`язків. Позивач стверджував, що зазначені в службових записках обставини не відповідають дійсності, не входили до кола його безпосередніх посадових обов`язків та не залежали від його волевиявлення. Відповідно до посадової інструкції, завідувач сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів підпорядкований безпосередньо начальнику відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів. Разом з тим, повідомлення або накази начальника відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів про створення архіву, передачу документів до архіву, створення комісії для передачі документів до ДП «Зерновий резерв» не отримував. Документи сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зерно продуктів не є знищеними, втраченими або пошкодженими оскільки весь час зберігались у відділі досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів, на постійній основі використовувались сектором досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів у поточній діяльності для виконання завдань та обов`язків сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів. До посадових обов`язків завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів не входить обов`язок створення та обслуговування архіву, обслуговування грошових і товарних цінностей. УкрНДІ «Ресурс» не проводило службове розслідування обставин викладених у службових записках завідувача сектору організації діловодства [PERSON] та заступника директора УкрНДІ «Ресурс» Заїки Ю.І., а надані ним пояснення були проігноровані. Дійсними підставами для його звільнення були наміри керівництва Держрезерву заниження якісних показників зерна, з подальшою метою зниження та обесцінення зерна та зернопродуктів по документам. Позивач також стверджував, що на момент його звільнення, а саме з 29.01.2021 року він був членом профспілки працівників системи Держрезерву України, що підтверджується його ж квитком члена профспілки працівників Держрезерву України №12553, однак УкрНДІ «Ресурс» не звертався до профспілки працівників Держрезерву України та не отримував попередньої згоди на його звільнення. Просив, визнати протиправним та скасувати наказ УкрНДІ «Ресурс» про його звільнення з посади наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, поновити на посаді наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.05.2021 року по дату ухвалення рішення у справі, виходячи з розміру його середньоденної заробітної плати у розмірі 608,96 грн., відшкодувати судові витрати. Провадження у справі було відкрито, після усунення позивачем недоліків його позовної заяви 05.07.2022 року. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 17.01.2023 року позивач подав до суду додаткові пояснення на позов. Зі змісту додаткових пояснень позивача [PERSON] встановлено, що останній звертає увагу суду на те, що відповідач у справі, приймаючи рішення про його звільнення з роботи з підстав втрати довір`я в обов`язковому порядку мав отримати на таке звільнення згоду профспілки працівників системи Держрезерву України членом якої він є з 29 січня 2021 року. Крім того, в додаткових поясненнях йдеться й про те, що відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 2 ст. 41 КЗпП Ураїни, суди повинні виходити з того, що звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою. Отже, розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за умов: 1) безпосереднього обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винних дій працівника; 3) втрати довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Аналогічні висновки були зроблені і Верховним Судом у постановах від 20.04.2016 року (справа №6-100цс16), від 02.06.2021 року (справа №585/2261/19). Позивач стверджував, що він не був віднесений до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, відповідачем не розроблялася та не затверджувалася посадова інструкція наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень, що свідчить про не визначення його прав та обов`язків, як працівника цього ж відділу, а відтак і про відсутність існування умов для його звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. 31.01.2023 року відповідач УкрНДІ «Ресурс» подав до суду відзив на позов [PERSON] , яким повідомив суд про невизнання позову. Відповідач стверджував, що згідно структури УкрНДІ «Ресурс» контроль за відповідальність за збереження документів у структурних підрозділах (до яких належав і сектор досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів) було покладено на керівництво структурних підрозділів інституту. У відповідності до посадової інструкції завідуючого сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів (п.2.12.інструкції) та наказу №18 від 15.03.2012 року «Про введення регламенту про порядок здійснення звітності», до завдань та обов`язків завідуючого сектору визначено - виконувати розпорядження керівника інституту. Розпорядженням Державного агентства резерву України №1100/0/4-21 від 17.05.2021 року «Про передачу документів» зобов`язано керівництво УКР НДІ «Ресурс» здійснити передачу документів щодо перевірки якості зерна за період з 2009 року по 17.05.2021 року до ДП «Зерновий резерв». Згідно Правил організації діловодства та архівного зберігання документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №736/27181 глава ХІV, розділу 1, пункту 6 та наказу УКРНДІ «Ресурс» №42/1 від 26.05.2021 року на керівників структурних підрозділів інституту покладався обов`язок завершити незавершені процедури, завдання, накази, доручення у підрозділах які були реорганізовані. Саме таким структурним підрозділом був сектор досліджень якості та умов зберігання зерна під керівництвом позивача. Розпорядженням керівництва УкрНДІ «Ресурс» №42/1 від 26.05.2021 року «Щодо виконання обов`язків» позивач, як завідувач реорганізованого сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів, був зобов`язаний здійснити контроль, організацію та доопрацювання всіх незавершених процедур та передачу документів, які були у провадженні та зберігалися у секторі до архіву інституту. Стверджував представник відповідача у відзиві на позов, що саме [PERSON] , як завідувач сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зерно продуктів був зобов`язаний та відповідав за здійснення та контролю процедури зберігання, належного оформлення та передачі документів очолюваного ним сектору до архіву, однак останнім умисно не були виконані покладені на нього обов`язки та розпорядження керівництва інституту щодо належного зберігання та передачі до архіву інституту номенклатури документів, які повинні були зберігатися у зазначеному секторі та в обов`язковому порядку повинні були бути передані до архіву інституту. Вважав, що звільнення позивача з підстав втрати довір`я є обґрунтованим, таке звільнення відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. 21.03.2023 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив УкрНДІ «Ресурс» на його позов. Заперечуючи твердження відповідача, позивач [PERSON] наполягав на відсутності підстав для його звільнення у зв`язку з втратою довір`я, оскільки відповідно до його посадової інструкції, він не входив до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності. Надані відповідачем докази на підтвердження заперечень зазначених ним підстав для позову не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що він, перебуваючи, як на посаді завідувача Сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів, так і наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень УкрНДІ «РЕСУРС» обслуговував безпосередньо грошові, товарні або культурні цінності, що виключає підстави його звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. Позивач також зазначив, що відповідач дійснює безпідставне ототожнення функції щодо здійснення контролю, організації та доопрацювання всіх незавершених процедур та передачу документів, які були у провадженні та зберігалися у секторі, до архіву інституту, яка на нього покладена розпорядженням т.в.о. директора УКРНДІ «РЕСУРС» Є.Сербіна від 26 травня 2021 року за № 42/1 «Щодо виконання обов`язків» із функцією безпосереднього обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей, які є відмінними за своєю природою. Посилання у розпорядженні №42/1 на лист Державного агентства резерву України № 1100/0/4-21 від 17.05.2021 року «Про передачу документів» є безпідставним, оскільки в листі мова йде не про зобов`язання, а про утворення спільної комісії щодо упорядкування процесу передачі документів УКРНДІ «РЕСУРС» до ДП «Зерновий резерв» за період з 2009 року по теперішній час. У той же час, розпорядження №42/1 не містить будь-якого посилання на створену спільну комісію щодо упорядкування процесу передачі документів УкрНДІ «РЕСУРС» до ДП «Зерновий резерв» та включення його до її складу. Крім того, розпорядженням №42/1 покладаються на нього обов`язки як на працівника новоствореного структурного підрозділу щодо виконання ним тих обов`язків, які були передбачені посадовою інструкцією ліквідованого структурного підрозділу (Сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів). Завдання та обов`язки завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів визначені розділом 2 Посадової інструкції, до яких не входить обов`язок створення та обслуговування архіву, обслуговування грошових і товарних цінностей. Позивач також послався на те, що документи сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів не були знищеними, втраченими або пошкодженими оскільки весь час зберігались у відділі досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів та на постійній основі використовувались Сектором досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів у поточній діяльності для виконання завдань та обов`язків Сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів. У Секторі досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів не існувало окремого архіву справ. Позивач звертав увагу суду, що у пункті 3 розпорядження №42/1 зазначено, що при наявності незавершених процедур в структурних підрозділах, які було реорганізовано негайно письмово повідомити про це керівництво інституту та в найкоротший термін виконати незавершені завдання, накази, доручення, тощо, однак не встановлено чітких строків протягом яких він, як працівник новоствореного структурного підрозділу, повинен був виконати Розпорядження №42/1. Розпорядження №42/1 було видане 26 травня 2021 року, а його звільнення відбулося на наступний день 27 травня 2021 року. Позивач вважає, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не наведено належної підстави, не додано жодного достатнього доказу того, що його звільнення за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України відбулося з додержанням вимог чинного законодавства України, а відтак його позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати (середнього заробітку) за час вимушеного прогулу є обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. Підготовче провадження у справі було закрито 21 квітня 2023 року. Під час судового розгляду справи по суті, позивач [PERSON] підтримав заявлені ним позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях до позову, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача УкрНДІ «Ресурс» не визнав позовні вимоги [PERSON] , просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до УкрНДІ «Ресурс» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил статей 3,4 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 9 Конституції України положення чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року №3933-ХІІ. Згідно зі статтею 4 Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного зі здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом статті 4 цієї ж Конвенції тягар доведення законності підстав для звільнення лежить на роботодавцеві. Правилами статей 12, 13 ЦПК України встановлено, що: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правилами частини першої статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] з 03.11.2009 року і по 27.05.2021 року перебував у трудових відносинах із УкрНДІ «Ресурс». (а.с.8). За даними витягу з наказу №25-к від 26.02.2016 року, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідно до наказу УкрНДІ Нанобіотехнологій від 16.01.2016 року № 02-ф «Про введення в дію штатного розпису», переведено [PERSON] , завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зернових продуктів відділу досліджень якості та умов зберігання продовольчої групи товарів, на посаду завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зерно-продуктів та продовольчої групи товарів з 01 березня 2016 року (а.с.127). Наказом №41-к від 16 березня 2021 року Укр НДІ «Ресурс», у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідно до наказу УкрНДІ «Ресурс» від 15.03.2021 року №16 «Про введення в дію штатного розпису» УкрНДІ «Ресурс» переведено [PERSON] , завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопрордуктів та продовольчої групи товарів на посаду наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень з 16 березня 2021 року (а.с. 128). Наказом №102-к від 27 травня 2021 року т.в.о. директора УкрНДІ «Ресурс» Євгена Сербіна звільнено [PERSON] , наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень із займаної посади 27.05.2021року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с.9). Як видно зі змісту наказу №102-к від 27.05.2021 року про звільнення [PERSON] , підставою для його звільнення зазначено службову записку завідувача сектору організації діловодства [PERSON] вх.№35 від 26.05.2021 року, службову записку заступника директора УкрНДІ «Ресурс» Заїки Ю.І. вх. №36 від 27.05.2021 року щодо неможливості виконання наказів № 100 від 30.04.2021 та № 94 від 29.04.2021 року Державного агентства резерву України, листа Державного агентства вих.№ 1160/0/4-21 від 17.05.2021 року щодо передачі документів до ДП «Зерновий резерв» у зв`язку зі вчиненням винних дій. За даними службових записок на які міститься посилання в наказі №102-к від 27.05.2021 року про звільнення [PERSON] , встановлено, що: завідувач сектору організації діловодства [PERSON] доводить до відома заступника директора УкрНДІ «Ресурс» Ю.І. Заїки, що станом на 26.05.2021 року Сектором досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів,Відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів не передавалися документи до архіву, тому виконати наказ №94 від 29.04.2021 року, наказу № 100 від 30.04.2021 року та лист Державного агентства резерву України вих. №1160/0/4-21 від 17.05.2021 року неможливо; заступник директора УкрНДІ «Ресурс» Заїка Ю.І. доводить до відома т.в.о. директора Сербіна Євгена про неможливість виконання УкрНДІ «Ресурс» наказу №94 від 29.04.2021 року, наказу № 100 від 30.04.2021 року та листа Державного агентства резерву України вих. №1160/0/4-21 від 17.05.2021 року через винні дії колишнього завідувача Сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів, Відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів [PERSON] щодо передачі документів до ДП «Зерновий резерв» (а.с.10,11). Відповідно до правил пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця. У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.1992 року роз`яснено, що звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою. Український державний науково-дослідний інститут «Ресурс» - є бюджетною науковою установою, заснований на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства резерву України, що діє відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2014 року №517 «Про затвердження Положення про Державне агентство резерву України». Власником (засновником) інституту є держава, яка реалізує свої повноваження власника через уповноважений орган управління - Державне агентство резерву України. У своїй діяльності Інститут керується Конституцією України, Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», Законом України «Про державний матеріальний резерв», іншими законами України, актами Президента України, Кабінету міністрів України, наказами Державного агентства резерву України, нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами контролю та Статутом. Інститут створено з метою вирішення наукових та науково-дослідних питань як наукового підґрунтя реалізації державної політики у сфері державного резерву.(а.с.113-125,126). Сторони у справі визнали, що Державним агентством резерву України 17 травня 2021 року було видано розпорядження №1100/0/4-21 «Про передачу документів», яким зобов`язано керівництво УкрНДІ «Ресурс» здійснити передачу документів щодо перевірки якості зерна за період з 2009 року по 17.05.2021 року до ДП «Зерновий резерв». 17.05.2021 року УкрНДІ «Ресурс» отримало листа т.в.о. Голови Державного агентства резерву України Микити Барабаша, відповідно до змісту якого, з метою реалізації положень наказів Держрезерву від 29.04.2021 року №94 «Про внесення змін до наказу Державного агентства резерву України від 18.03.2016 року №47», від 30.04.2021 року «Про впорядкування взаємодії між підприємствами та організаціями, що належать до сфери управління Держрезерву для посилення контролю за якістю матеріальних цінностей державного резерву» та організації передачі документів щодо перевірки якості зерна державного резерву попередніх років від державної установи УкрНДІ «Ресурс» до державного підприємства «Зерновий резерв» просив УкрНДІ «Ресурс» передати до ДП «Зерновий резерв» документи щодо перевірки якості зерна державного резерву попередніх років, передбачені зазначеними наказами Держрезерву за період з 2009 року по теперішній час. Для упорядкування процесу передачі документів від державної установи УкрНДІ «Ресурс» до ДП «Зерновий резерв» рекомендував утворити спільну комісію між вказаними підприємствами. (а.с.87). 26 травня 2021 року т.в.о. директора УкрНДІ «Ресурс» Євгеном Сербіним було видано наказ №42/1 яким у відповідності до Статуту УкрНДІ «Ресурс», листа Державного агентства резерву України вих. №632/0/4-21 від 12.03.2021 року «Про погодження структури та затвердження штатного розпису», наказу УкрНДІ «Ресурс» від 16.03.2021 року №14-ф та у зв`язку зі змінами у штатному розписі та структурі інституту зобов`язано: керівників усіх рівнів УкрНДІ «Ресурс», включаючи керівників відділів та завідувачів секторів, а також працівників структурних підрозділів, яких було переведено до новостворених відділів, секторів, у зв`язку зі зміною штатного розпису , завершити всі зобов`язання згідно попередніх обов`язків, які були визначені положеннями про відділ та посадовими інструкціями; у відповідності до положень про відділи та посадових інструкцій працівників, керівникам відділів та завідувачам секторів, які було реорганізовано поставити за обов`язок, здійснити контроль, організацію та доопрацювання усіх незавершених процедур, які були у віданні або доручались структурним підрозділам, які реорганізовано, у тому числі передачу справ до архіву УкрНДІ «Ресурс»; при наявності незавершених процедур у структурних підрозділах, які було реорганізовано негайно письмово повідомити про це керівництво інституту та в найкоротший термін виконати незавершені завдання, накази, доручення, тощо. (а.с.88). Так, судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] з 01.03.2016 року по 16.03,2021 року обіймав посаду завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів. Відповідно до структури УкрНДІ «Ресурс», введеної в дію з 01.01. по 31.12.2020 року до складу відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів входив і сектор досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів (а.с.80). Наказом №18 від 15.03.2021 року в.о. директора УкрНДІ «Ресурс» про введення Регламенту про порядок, умови, терміни, перелік звітності, відповідальність та контроль за поданням звітності у структурних підрозділах покладено на керівників структурних підрозділів (.с.83). Відповідно до Положення Про відділ досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів, затвердженого директором УкрНДІ «Ресурс» Б.Й. Запталовим 03.07.2017 року , а саме п.п. 1.1.,2.1.,2.3.,3.1.,4.8.,7.2.: відділ являється структурним підрозділом інституту та підпорядковується директору; до складу відділу входять два сектора - сектор досліджень якості та умов зберігання продовольчої групи товарів , - сектор досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів; функції, права і обов`язки працівників відділу визначаються посадовими інструкціями; основні задачі - організація та координація робіт по контролю якості МЦ продовольчої групи товарів в т.ч. зерна та зернопродуктів, які зберігаються та закладаються на підприємствах та організаціях, що належать до сфери управління Державного агентства резерву України; основні функції - опрацювання доручення Держрезерву, розпорядження директора інституту, звернення відомств, організацій, установ, а також підприємств та організацій, що належать до сфери управління Державного агентства резерву України , з питань, що входять до компетенції відділу; начальник відділу та співробітники відділу несуть відповідальність за - несвоєчасне і неякісне виконання покладених на них завдань, обов`язків і доручень керівництва Інституту. (а.с.129-131). Зі змісту посадової інструкції завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів, завідувач сектору : підпорядкований керівництву Інституту та безпосередньо начальнику відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчої групи товарів відповідно до розподілу обов`язків, виконує функціональні обов`язки, визначені посадовою інструкцією (п.1.2.); здійснює керівництво співробітниками сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів, забезпечує її прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за сектором державного майна, своєчасне виконання науково-дослідних робіт, наукових розробок, проектно-технологічних, пошукових робіт у сфері зберігання зерна та зернопродуктів державного резерву, забезпечує виконання завдань, поставлених керівництвом інституту (п.2.1.); зобов`язаний складати звіти, програми, щодо перевірки матеріальних цінностей продовольчої групи товарів державного резерву (п.2.5.); приймати участь в організації та координації робіт з контролю якості зерна та зернопродуктів під час закладання та протягом періоду зберігання на відповідність чинним нормативним документам (п.2.6.); співпрацювати зі структурними підрозділами Державного агентства резерву України щодо контролю якості зерна та зернопродуктів державного резерву; приймати участь у розробці нормативних документів та інструкцій щодо контролю якості зерна та зернопродуктів державного резерву (п.2.9.); виконувати розпорядження начальника відділу, директора УкрНДІ «Ресурс», щодо зерна та зернопродуктів, які зберігаються на підприємствах та організаціях, що входять до сфери управління Держрезерву (п.2.12.); несе відповідальність за неналежне або невиконання покладених на нього завдань згідно з вимогами чинного законодавства України, за завдання матеріальної шкоди - в межах визначених чинним законодавством(п.4). (а.с.132). Зі змісту пояснення наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень [PERSON] на ім`я т.в.о. директора УкрНДІ «Ресурс» Сербіна Є.Л., встановлено , що позивач [PERSON] у своїх поясненнях на службові записки завідувача сектору організації діловодства УкрНДІ «Ресурс» [PERSON] та заступника директора УкрНДІ «Ресурс» Заїки Ю.І. зазначав, що згідно посадової інструкції завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів він підпорядкований безпосередньо начальнику відділу досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів та продовольчих товарів. Повідомлення або накази про створення архіву та передачу документів не отримував. Докумети зберігались у відділі, так як сектор досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів на постійній основі користувався архівною інформацією. Відповідальний за архів УкрНДІ «Ресурс» йому невідомий, а також не відомо де знаходиться приміщення такого архіву. Відповідно п.п. 2.8 п. 2 його посадової інструкції, як завідувача сектору для співпраці зі структурними підрозділами Державного агентства резерву України йому необхідні були такі документи. Для передачі документів в архів не отримував наказу про створення комісії, про передачу документів. Відповідальний працівник сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів готовий передати комісійно необхідний перелік документів. (а.с.13). Отже судом встановлено, що в службових записках завідувача сектору організації діловодства [PERSON] та заступника директора Заїки Ю.І. на ім`я т.в.о. директора УкрНДІ «Ресурс» йдеться про неможливість виконання наказу №94 від 29.04.2021 року, наказу №100 від 30.04.2021 року та листа Державного агентства резерву України вих.№1160/0/4-21 від 17.05.2021 року щодо передачі документів до ДП «Зерновий резерв» з тих підстав, що Сектором досліджень якості та умов зберігання зерна, зернопродуктів не передавались документи до архіву та неналежне виконання службових обов`язків [PERSON] , що призвело до недбалого зберігання документів Сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів, несвоєчасної архівації та передачі до архіву, несвоєчасне передання відібраних зразків на дослідження, зберігання зразків у не пристосованому для зберігання приміщенні. Проте, зі змісту посадової інструкції завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів [PERSON] не вбачається, що на [PERSON] було покладено обов`язки контролю зберігання, належного оформлення та передачі до архіву УкрНДІ «Ресурс» документів котрі стосуються перевірки якості зерна державного резерву. Звертаючись до суду з позовом, про визнання протиправним та скасування наказу №102-к від 27.05.2021 року про звільнення, позивач [PERSON] , як на підстави для позову послався не тільки на те, що його посадовою інструкцією завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів не було передбачено його ж обов`язку створення та обслуговування архіву використовуваних ним у роботі документів що стосуються перевірки якості зерна державного резерву, а також і на відсутність інформації про місце знаходження такого архіву, не доведення відповідачем до його відома про необхідність виконання наказів про створення архіву, наказу №94 від 29.04.2021 року, наказу №100 від 30.04.2021 року та листа Державного агентства резерву України вих.№1160/0/4-21 від 17.05.2021 року щодо передачі документів до ДП «Зерновий резерв», не встановлено строку передачі зазначених документів, на виконання вказаного листа Державного агентства резерву України, звільнення його 27 травня 2021 року у той час, як розпорядження т.в.о. директора УкрНДІ «Ресурс» №42/1 про зобов`язання керівників всіх рівнів УкрНДІ «Ресурс», включаючи завідувачів секторів, яких було переведено до новостворених відділів, секторів у зв`язку зі зміною штатного розпису, завершити всі зобов`язання згідно попередніх обов`язків, завідувачам секторів, які було реорганізовано поставити за обов`язок, здійснити контроль, організацію та доопрацювання усіх незавершених процедур, які були у віданні або доручались структурним підрозділам, які реорганізовано, у тому числі передачу справ до архіву УкрНДІ «Ресурс» було видано т.в.о. директора УкрНДІ «Ресурс» 26 травня 2021 року. Так, відповідачем у справі не спростовано належними та допустимими доказами зазначені позивачем підстави для позову, оскільки на спростування тверджень позивача [PERSON] відповідачем УкрНДІ «Ресурс» не повідомлено суду коли було покладено на позивача обов`язок створення архіву та контролю передачі документів до архіву, доведено до відома [PERSON] , як завідувача сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів лист Державного агентства резерву України вих.№1160/0/4-21 від 17.05.2021 року щодо передачі документів до ДП «Зерновий резерв» та розпорядження т.в.о. директора УкрНДІ «Ресурс» №42/1 від 26 травня щодо виконання обов`язків, встановлення строку для виконання незавершених процедур у тому числі передачу справ до архіву УкрНДІ «Ресурс», сектором дослідження якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів. Крім того, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що йому, як завідувачу сектору досліджень якості та умов зберігання зерна та зернопродуктів не було доведено до відома про місце знаходження приміщення архіву УкрНДІ «Ресурс» для передачі документів, а також для зберігання зразків зерна та про відсутність в УкрНДІ «Ресурс» таких приміщень, обладнаних для зберігання документів за минулі роки та зразків зерна. Відповідачем у справі також не надано суду доказів на спростування тверджень позивача [PERSON] з приводу того, що відповідальний працівник очолюваного ним сектору готовий передати комісійно необхідний перелік документів щодо перевірки якості та умов зберігання зерна державного резерву попередніх років які на постійній основі використовувалися сектором досліджень якості та умов зберігання зерна та зерно продуктів у поточній діяльності в очолюваному ним секторі. Встановлені судом обставини є підставою для висновку, суду, що оспорюваний наказ № 102-К від 27 травня 2021 року про звільнення [PERSON] з посади наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, виданий т.в.о. директора Українського державного науково-дослідного інституту «Ресурс» Євгеном Сербіним є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки позивач [PERSON] скористався своїм правом, передбаченим статтею 232 КЗпП України і в строк встановлений статтею 233 цього ж Кодексу оскаржив його у судовому порядку. Відповідно до правил статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. З огляду на встановлені судом обставини, що наказ № 102-К від 27 травня 2021 року про звільнення [PERSON] з посади наукового співробітника відділу аналітично-моніторингових досліджень, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, виданий т.в.о. директора Українського державного науково-дослідного інституту «Ресурс» Євгеном Сербіним є незаконним, а також висновки суду, що він підлягає скасуванню, відповідно підлягають задоволенню заявлені позивачем вимоги про його поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Європейський суд з прав людини, неодноразово вказував про те, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Європейський суд з прав людини також вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18.07.2006 року). На думку суду, з огляду на встановлені судом обставини щодо достатності підстав для висновку суду про визнання наказу № 102-К від 27 травня 2021 року про звільнення [PERSON] з посади наукового співробітника відділу аналітично- моніторингових досліджень, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у суду відсутній обов`язок оцінки зазначеної позивачем підстави для позову відсутність згоди на його звільнення від Профспілки працівників системи держрезерву України, членом якої він є. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту його звільнення і по дату ухвалення судом рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати у розмірі 608,96 гривень. Відповідно до п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два мiсяцi роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Визначений позивачем розмір середньоденної заробітної плати не запечерувався представником відповідача. Крім того, за даними довідки №281 виданої 25 квітня 2023 року УкрНДІ «Ресурс» середньомісячна заробітна плата позивача [PERSON] на час його звільнення складала 13 397, 12 гривень, середньоденна 608, 96 гривень, що в свою чергу не заперечувалося позивачем. (а.с. 133). Зроблений сторонами у справі розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати позивача, відповідає порядку такого розрахунку встановленого п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Період за який позивач [PERSON] має право на отримання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу необхідно рахувати з наступного дня після його звільнення 27.05.2021 року і по час ухвалення судом рішення за результатами судового розгляду заявленого ним спору, оскільки останній до суду з позовом звернувся 25.06.2021 року з дотриманням місячного строку з дня вручення копії наказу про звільнення, встановленого правилами статті 233 КЗпП України, а судовий розгляд справи тривав більше одного року не з вини відповідача. За проведеним судом розрахунком належний до стягнення на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.05. 2021 року і по 30 .10.2024 року складає 550 499, 84 гривень. Зазначений до стягнення розмір судом визначено наступним чином. Періоді часу з 28.05.2021 року і по 30.10.2024 року має повних 40 місяців та 2 робочих дні у травні 2021 року і 22 робочих дні у жовтні 2024 року. За 40 місяців розмір середнього заробітку складає (середньомісячний заробіток 13 397,12 х на 40 місяців = 535 884, 80) 535 884, 80 гривень. За 24 робочих дні середній заробіток складає (608,96 середньоденний заробіток х 24 = 14 615, 04) 14 615, 04 гривні. Отже загальний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає до стягненню з УкрНДІ «Ресурс» на користь [PERSON] за період з 28.05.2021 року по 30.10.2024 року складає (535 884, 80 + 14 615, 04 = 550 499,84) 550 499,84 гривні. У той же час суд зауважує, що належний до виплати позивачу [PERSON] середній заробіток зроблений без вирахування належних до утримання з заробітної плати обов`язкових відрахувань, які підлягають утриманню при його виплаті на виконання рішення суду. Крім того, правилами статті 430 ЦПК України передбачено негайне виконання рішень у справах щодо присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та у справах щодо поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Отже рішення суду в частині поновлення на роботі позивача [PERSON] та стягнення заробітної плати в межах платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до правил статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за позовні вимоги скасування наказу про звільнення у розмірі 908, 00 грн. та за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 908, 00 грн, що складає загальну суму 1816, 00 грн., що були сплачені при зверненні до суду з позовом стягнути з УкрНДІ «Ресурс» на користь позивача, а судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу щодо поновлення на роботі в розмірі 908,00 гривень, а також різницю між сплаченим позивачем судовим збором за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та належним до стягнення, що складає (5 504, 00 - 908,00 = 4 596, 00) 4 596, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved