Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП ім. Зубковського про стягнення орендної плати за договором оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачу належить земельна ділянка площею 2,36 га, кадастровий номер 5323289600:00:002:0090, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миргородської територіальної громади (колишньої Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області). Даною земельною ділянкою на правах оренди користується ПП ім. Зубковського на підставі договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року, що зареєстрований 11 липня 2017 року, номер запису про інше речове право 21399747. Право оренди за цим договором припинено 29 грудня 2023 року у зв`язку із закінченням терміну, на який його було укладено. Відповідно до п. 4.1. договору за користування вказаною в договорі оренди земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 14,5% за рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.2. цього договору. У пункті 4.2. договору зазначено, що орендар сплачує орендну плату протягом строку дії цього договору в строк з 15 січня поточного року по 15 січня наступного. Станом на 16 січня 2024 року і до дня звернення до суду із цією позовною заявою відповідачем не виплачено орендну плату за користування земельною ділянкою позивача за 2023 рік, у зв`язку із чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. У зв`язку із зазначеним, позивач просив стягнути з ПП ім. Зубковського на його користь суму заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року у розмірі 9 389,16 грн, судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник направив заяву про судовий розгляд у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 20). Відповідач, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на адресу суду не направив. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило (а.с. 18, 19, 20). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ч. 1 ст. 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 2,36 га, яка розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323289600:00:002:0090, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6). У ст. 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Ст. 629 ЦК України закріплено обов`язковість виконання договору сторонами. Ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. У відповідності з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст. 125 ЗК України право на земельну ділянку, а також право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У ст. 13 Закону України «Про оренду землі» надано визначення договору оренди землі, а саме договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 26 грудня 2016 року між [PERSON] та ПП ім. Зубковського було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки б/н (а.с. 7). Відповідно до п. 4.1 договору, за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 14,5 % за рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.2. цього договору (64 752,85 грн), що становить 9 389,16 грн. П. 4.2. договору встановлено, що орендар сплачує орендну плату протягом строку дії цього договору в строк з 15 січня поточного року по 15 січня наступного. Як вбачається з матеріалів справи, та не було спростовано відповідачем, орендну плату 2023 рік, граничний строк сплати якої 15 січня 2024 року, ПП ім. Зубковського на користь позивача не сплатило. Ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до положень абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі», у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Згідно з витягом з Державного реєстрі речових прав № 360837293 від 04 січня 2024 року земельна ділянка з кадастровим номером 5323289600:00:002:0090 перебувала в оренді ПП імені Зубковського з 11 липня 2017 року до 29 грудня 2023 року, номер запису про інше речове право 21399747, дата державної реєстрації 11 липня 2017 року (а.с. 7). З урахуванням положень п. 4.1 договору оренди, укладеного між сторонами, розмір орендної плати за користування належної позивачу земельної ділянки складає 9 389,16 грн за рік, що підлягає стягненню з ПП ім. Зубковського на користь позивача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved