Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У липні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов [PERSON] до Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни, за участю третьої особи [PERSON] про скасування рішень державного реєстратора, у якому позивач просить суд: 1) \~ \~ \~ \~визнати незаконними дії Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Т. І. щодо реєстрації права власності на кам`яний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2) \~ \~ \~ \~скасувати рішення Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Т. І. щодо реєстрації права власності на кам`яний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 3) \~ \~ \~ \~скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 12.06.2024 року щодо реєстрації права власності на кам`яний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] на підставі договору дарування від 19.04.2002 року, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою, р/н 8-992, та договору дарування від 12.10.2005 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рюміною О.О. р/н 8413, є власником житлового будинку, який складається з одного кам`яного житлового будинку, зазначеного на плані літ. А житловою площею 15,6кв.м. та надвірних споруд: Б - літня кухня, В-сарай, Г - погріб, Е-вбиральня, №1- огородження, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці 655 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Водночас, за доводами позивача, щодо вищевказаного будинку майже з 2019 року точаться судові спори і він переходив із рук в руки та неодноразово був перереєстрований на непорядних людей, які намагалися відняти цей будинок у позивача за надуманими боргами. 19.07.2023 року державними реєстраторами Юридичного Департаменту Одеської міської ради було припинено речове право вищевказаного житлового будинку з гр. [PERSON] , внаслідок чого позивач стала власником будинку. Проте, 19.07.2024 року при ознайомленні з матеріалами цивільної справи № 521/7502/19 позивач дізналась, що державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Тетяна Іванівна не зважаючи на наявні численні заборони та арешти провела перереєстрацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на гр. [PERSON] . Позивач вважає такі дії державного реєстратора незаконними, оскільки згідно ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень державному реєстратору належало відмовити заявнику у державній реєстрації, оскільки у даному разі наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а також наявні зареєстровані обтяження речових прав на спірне нерухоме майно. На переконання позивача, Державним реєстратором Мельник Тетяною Іванівною було порушено порядок державної реєстрації прав, а саме: держаний реєстратор не перевірила документи на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав, подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, не встановила відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства та, відповідно, не прийняла, як того вимагає Закон, рішення про відмову в державній реєстрації прав, що стало наслідком внесення недостовірних відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 24.07.2024 року у справі №521/11759/24 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. 31.07.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] (вх. №42283), якою було усунуто недоліки позовної заяви, зокрема, подано позовну заяву у новій редакції, у якій в якості відповідача залучено [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 01.08.2024 року у справі №521/11759/24 було відкрито провадження, вирішено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження, справу призначено до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні. 08.08.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (вх. №43815), у якому відповідач 2 просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами відзиву, відповідач 2 вказав, що 14.06.2024 року за наслідком виконання постанови Верховного Суду від 15.05.2024 року у справі № 521/7502/19 було поновлено запис про право власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1803035651101), а 25.07.2024 року Малиновським районним судом міста Одеси було винесено ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, вжитих за заявою [PERSON] в рамках справи №521/7502/19. Таким чином, відповідач 2 наголосив, що власником майна, яке раніше нележало [PERSON] , а саме: будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1803035651101) є [PERSON] . Відповідач 2 вважає, що дії Державного реєстратора Мельник Тетяни Іванівни Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області щодо реєстрації права власності на кам`яний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] були цілком законні та обгрунтовані, оскільки згідно вимог п.1 ч.4, ч.5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у п. 6 ч. 1 цієї статті, не застосовується у разі: Державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно або витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння. 15.08.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від Державного реєстратора Мельник Тетяни Іванівни також надійшов відзив на позовну заяву (вх. №43815), у якому відповідач 1 вказала про те, що вона не визнає позовні вимоги позивача, вважає свої дії законними та обґрунтованими. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами відзиву Державного реєстратора, внаслідок проведення електронного аукціону, організованого ДП «СЕТАМ», 04.04.2019 року \~ \~ \~ \~Приватним нотаріусом Бутенко Н. П. на підставі акта державного виконавця про проведені електронні торги від 21.03.2019 року, затвердженого Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, гр. [PERSON] було видане свідоцтво, яке посвідчує його право власності на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 29, 5 кв. м., у тому числі житловою площею 15, 6 кв м. В подальшому, як зазначено відповідачем 1, на підставі вказаного свідоцтва, серія та номер 358, виданого Приватним нотаріусом Бутенко Наталією Павлівною, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , 04.04.2019 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за гр. [PERSON] . Водночас, за твердженнями відповідача 1, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації житлового будинку [ADDRESS] , за наслідками розгляду якого судами, зокрема, 15.05.2024 року постановою Верховного Суду у справі № 521/7502/19 задоволено касаційну скаргу [PERSON] ; постанову Одеського апеляційного суду від 05.07.2023 року у частині позовних вимог про визнання недійсними результатів торгів, оформлених протоколом електронних торгів та актом про проведені електронні торги, визнання недійсним свідоцтва про придбання житлового будинку, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності скасовано та залишено в силі у цій частині рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07.06.2021 року. Вказане стало підставою для поновлення запису про право власності [PERSON] на спірний будинок, а саме 14.06.2024 року. Щодо правомочності самої реєстрації поновлення відповідач 1 наголосила, що поданий заявником перелік документів для поновлення запису про реєстрацію права власності відповідав Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127 від 25.12.2015 року та Закону України про Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на підставі чого нею було сформовано Заяву про державну реєстрацію прав. Окрім наведеного відповідач 1 наголосила, що у звязку з тим, що спірний об`єкт набутий в результаті виконання Закону України "Про виконавче провадження", а саме примусової реалізації з публічних торгів, а тому наявність арешту на спірному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , під час проведення реєстраційних дій щодо переходу права власності з боржника ( [PERSON] ) до набувача ( [PERSON] ) не є підставою для відмови у державній реєстрації поновлення права власності. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 19.09.2024 року у справі №521/11759/24 було закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні, яке відкладалося, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з мотивів, викладених письмово у позовній заяві, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач 2 заперечував щодо задоволення позовних вимог, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Державний реєстратор Мельник Т.І. до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах цивільної справи довідки про направлення ухвал суду про призначення дат розгляду справи на її офіційну електронну адресу. 25.10.2024 року скерувала до суду заяву у якій просила суд розглядати справу без її участі, що розглянуте судом та задоволене. Також у вказаній заяві відповідач 1 заперечувала проти вимог позовної заяви позивача. Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі та призначення до судового розгляду по суті позовних вимог розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Малиновського районного суду міста Одеси, тобто ухвали суду є доступними для ознайомлення та загальновідомими. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача 1. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися до судового засідання, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про скасування рішень Державного реєстратора, враховуючи таке. Малиновським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини. З Єдиного державного реєстру судових рішень Малиновським районним судом міста Одеси встановлено, що у травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного підприємства «СЕТАМ», Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н. П., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 07.06.2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Першого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, ДП «СЕТАМ», приватного нотаріуса Одеського МНО Бутенко Н. П., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування рішення про державну реєстрацію права власності залишено без задоволення. Постановою Одеського апеляційного суду від 05.07.2023 року у вказаній справі апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення; апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2021 року скасовано; прийнято постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено частково; визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації житлового будинку [ADDRESS] , організованих ДП «СЕТАМ» за заявкою Першого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні № 51796887, оформлених протоколом електронних торгів від 28 лютого 2019 року № 390453 та актом про проведені електронні торги від 21 березня 2019 року; визнано недійсним свідоцтво про придбання житлового будинку [ADDRESS] , видане 04.04.2019 року [PERSON] приватним нотаріусом Одеського МНО Бутенко Н. П.; скасовано рішення приватного нотаріуса Одеського МНО Бутенко Н. П. (як державного реєстратора) від 04.04.2019 року, індексний номер 46308347, про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] ; у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.05.2024 року у справі №521/7502/19 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення; касаційну скаргу [PERSON] задоволено; касаційну скаргу Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено частково; постанову Одеського апеляційного суду від 05.07.2023 року у частині позовних вимог про визнання недійсними результатів торгів, оформлених протоколом електронних торгів та актом про проведені електронні торги, визнання недійсним свідоцтва про придбання житлового будинку, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності скасовано та залишено в силі у цій частині рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07.06.2021 року. Разом з тим, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 19.07.2023 року на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 05.07.2023 року у справі №521/7502/19 речове право, зареєстроване на будинок у [ADDRESS] право власності за [PERSON] було припинено. 12.06.2024 року Державним реєстратором Мельник Т.І. було винесено рішення щодо реєстрації права власності за [PERSON] на кам`яний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер відомостей про речове право 55460609, документи подані для реєстрації: свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 358, виданий 04.04.2019 року, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.05.2024 року у справі №521/7502/19. Окрім наведеного, із вказаної вище Інформаційної довідки також вбачається, що 20.05.2019 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/7502/19 на спірний будинок було накладено обтяження, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 23.05.2019 року. Окрім наведеного у матеріалах справи наявний лист Міністерства юстиції України від 10.04.2020 року №80/8.4.1/32-20 щодо доведення до відома суб`єктів державної реєстрації, нотаріусів інформації стосовно відмови у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно у низці випадків, пов`язаних із можливістю існування фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, що відбулися у результаті вчинення правочинів, з дій чи рішень певних суб`єктів та визнання таких фактів від імені держави. Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин матеріали цивільної справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для визнання незаконними дій Державного реєстратора, \~ \~ \~ \~скасування його рішення про реєстрацію права власності за відповідачем 2 на спірний будинок та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 12.06.2024 року щодо реєстрації права власності за відповідачем 2 на спірний будинок. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані ним норми права під час відхилення аргументів позивача, викладених нею у позовній заяві. В силу ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Частинами 1- 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, за змістом чинного законодавства, зокрема, Конституції України та Цивільного кодексу України, всім власникам надано рівні умови для захисту права власності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Водночас Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", крім визнання та підтвердження державою таких прав, також спрямований на їх захист. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. За загальним правилом захист порушених прав особи здійснюється в судовому порядку. Крім судового розгляду справи, оскарження рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав до Міністерства юстиції України є додатковим механізмом захисту права власності. Таке оскарження може бути оперативним механізмом захисту державою порушених помилковими діями та рішеннями державного реєстратора прав власника, однак не може підміняти собою судовий розгляд. У даній справі позивач звернулася з позовними вимогами до Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни та [PERSON] про скасування рішень Державного реєстратора, аргументуючи свою правову позицію тим, що державний реєстратор, всупереч вимог ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме при наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на спірне нерухоме майно, зареєструвала за відповідачем -2 право власності на спірний будинок. Перед тим як переглядати даний спір по суті позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави з`ясування належності відповідача Державного реєстратора Мельник Т. І. у спорі про фактичне визнання неправомірними та скасування реєстраційних дій, записів, вчинених державним реєстратором щодо фізичної особи - третьої особи, право власності якої зареєстровано. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 року у справі №910/15792/20 суд касаційної інстанції, зокрема, виснував про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Об`єктом судового захисту відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України є саме порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Саме така особа, яка спричинила ці наслідки для позивача щодо його права є стороною у спірному правовідношенні. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Велика Палата Верховного Суду також зазначила про те, що вже звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17, від 09.02.2021 року у справі № 635/4741/17. Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. У даній справі Малиновський районний суд міста Одеси зазначає, що зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджують, що спір виник саме між позивачем і відповідачем 2 з приводу стверджуваного позивачем порушення її майнового права, яка вважає саме себе власником спірного будинку, оскільки на підставі поданих відповідачем -2 документів було здійснено державну реєстрацію права власності на такий будинок. Разом з тим, функцією державної реєстрації права власності є насамперед оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Проте, у даному разі, здійснення відповідачем 1 державної реєстрації за відповідачем 2 прав на спірний будинок винесенням рішення про державну реєстрацію, вичерпало свою дію, з огляду на що, підстави вважати, що відповідачем -1 порушені майнові права позивача відсутні. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц). Відтак, з огляду на те, що позивач пред`явила позов до неналежного відповідача в особі Державного реєстратора Мельник Т.І., суд дійшов висновку про відмову у позові до вказаної вище особи. Щодо розгляду суті позовних вимог, суд зазначає таке. Як було зазначено судом за текстом даного рішення раніше, п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Отже, за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Верховний Суд у постанові від 27.06.2024 року у справі № 752/23440/20 вказав, що установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист якого подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. Так, згідно із п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. У даній справі судом встановлено, що державну реєстрацію права власності на спірний будинок за [PERSON] Державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Тетяною Іванівною 12.06.2024 року було здійснено окрім іншого також і на підставі Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.05.2024 року у справі №521/7502/19 якою касаційну скаргу [PERSON] задоволено; постанову Одеського апеляційного суду від 05.07.2023 року у частині позовних вимог про визнання недійсними результатів торгів, оформлених протоколом електронних торгів та актом про проведені електронні торги, визнання недійсним свідоцтва про придбання житлового будинку, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності скасовано, на підставі якої 19.07.2023 року було зареєстроване речове право на спірний будинок за позивачем, та залишено в силі у цій частині рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07.06.2021 року. З огляду на зазначене, суд вважає, що доводи позивача про наявність підстав для відмови Державного реєстратора у реєстрації речового права за відповідачем 2 з огляду на наявність супереченостей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями не знаходять свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки рішенням суду касаційної інстанції у справі №521/7502/19 від 15.05.2024 року такі суперечності вирішені та спростовані, в силу вимог ст. 82 ЦПК України, яка визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4). Разом з тим, ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ч. 1-2) передбачений вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав, зокрема якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. В той же час, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у п. 6 ч. 1 вказаної вище статті, не застосовується, зокрема, у разі: державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно або витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння (п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону). Частиною 5 вказаної вище статті законодавець унормував. що відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена. Так, з матеріалів цивільної справи судом було встановлено, що дійсно, 20.05.2019 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/7502/19 на спірний будинок було накладено обтяження, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 23.05.2019 року. Водночас, саме у відповідності до вимог п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону, враховуючи наведене вище, Державним реєстратором було правомірно зареєстровано речове право за [PERSON] на спірний будинок, оскільки останнім до необхідного переліку документів, які формували заяву про реєстрацію було додано відповідне рішення суду (у даному разі касаційного), що прямо передбачено законодавцем. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 року у справі № 346/1305/19 суд виснував, що підставам відмови в державній реєстрації прав присвячена ст. 24 Закону № 1952-IV. Її тлумачення дозволяє стверджувати, що в цій статті встановлено: загальне правило про недопустимість проведення державної реєстрації права власності за наявності зареєстрованого обтяження (п. 6 ч. 1); виняток із загального правила (ч. 4), коли державна реєстрація здійснюється навіть за наявності зареєстрованого обтяження. До таких винятків належить державна реєстрація: речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав; права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону. Відтак, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання незаконними дій Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Т. І. щодо реєстрації права власності на кам`яний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не потребують задоволення. Окрім наведеного судом не береться до уваги наявний у матеріалах справи лист Міністерства юстиції України від 10.04.2020 року №80/8.4.1/32-20 щодо доведення до відома суб`єктів державної реєстрації, нотаріусів інформації стосовно відмови у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно у низці випадків, пов`язаних із можливістю існування фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, що відбулися у результаті вчинення правочинів, з дій чи рішень певних суб`єктів та визнання таких фактів від імені держави, оскільки викладена в ньому інформація має суто інформаційний характер та не є обов`язковою для виконання суб`єктам реєстраційної діяльності. Щодо позовних вимог [PERSON] про скасування рішення Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Т. І. щодо реєстрації права власності на кам`яний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 12.06.2024 року щодо реєстрації права власності на вказаний вище будинок, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. При цьому відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 488/5027/14-ц). Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності підлягає державній реєстрації. Відтак, задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно. Оскільки позивачем під час підготовчого судового засідання та до початку розгляду справи по суті позовних вимог не заявлялося клопотання про зміну предмету позову, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 12.06.2024 року щодо реєстрації права власності на спірний будинок, у зв`язку із обранням позивачем невірного способу захисту свого порушеного майнового права. Відповідно до вимог с. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни, [PERSON] про скасування рішень Державного реєстратора не потребують задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed