Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області із заявою про визнання особи безвісти відсутньою; заінтересована особа: Тячівська державна нотаріальна контора Закарпатської області. В обґрунтування заяви посилається на те, що 24 листопада 1998 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. В 2003 році її чоловік [PERSON] виїхав на сезонні роботи в м. Анадирь, Чукотського автономного округа. 04.03.2009 року її чоловік [PERSON] прийняв спадщину по закону з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилася, після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Її чоловік [PERSON] 04.03.2009 року також оформив нотаріально-посвідчену довіреність, якою надав їй право вести його справи по оформленню його права власності на майно, яка залишилася після смерті його матері [PERSON] . На підставі вказаної довіреності нею було виготовлено на ім`я [PERSON] технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] та отримано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, яке зареєстровано 15.07.2009 р. Тячівським РПТІ. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Він ні разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування. Вона з дітьми неодноразово намагались встановити місце знаходження її чоловіка та їх батька. До початку злочинного повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, з цією метою вони зв`язувались із своїми знайомими, які проживають чи тимчасово працюють в рф, але намагання знайти чоловіка виявились безрезультатними. Вона зверталась до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, з приводу зникнення її чоловіка. Згідно відповіді начальника Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Михайла Палкуша за № 9526/106/29/1-2024 від 30.05.2024, її повідомлено, про те, що її чоловік [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , розшукується за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Житловий будинок\~в якому\~вона проживає\~належить зниклому\~безвісти її\~чоловіку [PERSON] ,\~про що\~зазначено в\~Свідоцтві про\~право на\~спадщину за\~законом від\~14.04.2009\~р.\~Вона є інвалідом 2 групи загального захворювання (довічно) і \~має намір\~у реалізації\~власних цивільних\~прав,\~ як\~жінка власника\~житлового будинку\~у сфері\~зокрема реєстрації\~(перереєстрації)\~місця реєстрації\~родичів,\~переоформлення можливих\~прав власності.\~Однак,\~із-за\~відсутності відомостей\~про місце\~проживання чи\~знаходження її\~чоловіка обмежують\~її та\~її дітей\~в отриманні\~гарантованих державою\~цивільних прав,\~що можливо\~отримати лише\~ при умові визнання чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. Їх діти не погоджуються на визнання померлим їх батька, маючи надію, що він живий і коли-небудь повернеться додому. Тому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , місце народження с. В. Уголька, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , безвісно відсутнім. Заявниця [PERSON] \~в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд заяви у її відсутності, оскільки вона перебуває на стаціонарному лікуванні, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Представник заінтересованої особи Тячівської державної нотаріальної контори Закарпатської області в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомили. А тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 04.03.2009 року [PERSON] оформив нотаріально-посвідчену довіреність, якою надав право заявниці вести його справи по оформленню його права власності на майно, яка залишилася після смерті його матері [PERSON] . У заяві заявниця зазначає, що з часу отримання нею нотаріально-посвідченої довіреності від свого чоловіка [PERSON] , їй про останнього нічого не відомо. У відповідності до довідки виданої виконкомом Углянської сільської ради за № 617 від 23.10.2024 [PERSON] , [INFO] , на території с. Велика Уголька не проживає з 2010 року, місце його проживання виконавчому комітету сільської ради не відоме. Згідно відповіді начальника Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Михайла Палкуша за № 9526/106/29/1-2024 від 30.05.2024, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , з 15.12.2012 року розшукується за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Також судом встановлено, що заявниця є інвалідом 2 групи загального захворювання (довічно) і визнання безвісно відсутнім [PERSON] їй необхідно для реалізації власних цивільних прав, як жінки власника житлового будинку у сфері зокрема реєстрації (перереєстрації) місця реєстрації родичів, переоформлення можливих прав власності. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] за останнім відомим місцем проживання у 2009 році - його слід визнати безвісно відсутнім з 01 січня 2010 року.. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved