Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповіачем було укладено кредитний догвовір № 200510494, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 250 грн., строком до 20 квітня 2019 року. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Михайлівський» передав ТОВ «Діджи фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором, укладеним з відповідачем. Кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом у загальному розмірі 58\~878,18 грн., яка складається з: суми заборгованості\~39\~408,59 грн., суми інфляційних втрат\~15\~917,85 грн., суми 3% річних - 2 3551,74 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку наявну у нього заборгованість за вказаним кредитним договором не погашає, то просив стягнути з нього на свою користь заборгованість за зазначеним договором в розмірі 58\~878,18 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. 06 вересня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він просив в позові відмовити у повному обсязі, оскільки усі твердження позивача є надуманими, та бездоказовими та такими, що rрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркувань позивача, та не доведені документально, позивач не надав суду докази про повідомлення відповідача про заміну кредитора, надані позивачем електронні копії до позовної заяви не можуть бути достовірними доказами укладення кредитного договору, позивачем не надано жодного доказу щодо отримання відповідачем коштів у кредит. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 20 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповіачем було укладено кредитний догвовір № 200510494, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 250 грн., строком до 20 квітня 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 58,8% річних /а.с.196,198,199,200/. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Михайлівський» передав ТОВ «Діджи фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами /а.с.30-31/. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року, ТОВ «Діджи фінанс» передано право вимоги до [PERSON] за договором № 2000510494 від 20 квітня 2016 року на суму 39\~408,59 грн., в тому числі 13\~053,57 грн. - тіло кредиту, 26\~355,02 грн. відсотки /а.с.35/. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, в передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13\~053,57 грн. та нарахованими процентами в розмірі 26 355,02 грн. Вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Посилання представника відповідача на недоведеність позовних вимог суд до уваги не приймає, оскільки наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджено зібраними у справі доказами, в тому числі і випискою по особовим рахункам, яка є первинним документом. Так як надані позивачем докази жодних сумнівів у їх достовірності не викликають, то підстав для витребування їх оригіналів не вбачається. Що стосується стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то суд зважає на таке. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, відповідно до п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже нарахування позивачем втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних за прострочення сплати боргу слід обмежити по 23 лютого 2022 року включно. За правилами ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору позики належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 2000510494 від 20 квітня 2016 в розмірі 39408,59 грн., інфляційні втрати за період з 19 червня 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 2546,87 грн. та 3% річних за той же період в розмірі 807 грн. Згідно із ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1\~759,36 грн., виходячи з розрахунку: 42762,46 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 58\~878,18 грн. (розмір заявлених позовних вимог), а також на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги\~5\~447,15 грн. (42762,46 грн. х 7 500 грн. / 58\~878,18 грн.).

Outcome: partial