Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до\~суду з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 12 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та відповідачкою [PERSON] було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №6265288, відповідно до умов якого сторони погодили, що сума кредиту складає 20 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача строком на 360 днів з стандартною процентною ставкою 1,99 % в день. 25 вересня 2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20 000,00 грн. - тіло кредиту, 59700,00 грн. - нараховані проценти, всього 79700,00 грн. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд стягнути з Позичальника суму заборгованості за кредитним договором, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 20000,00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 59700,00 грн., а також понесені судові витрати 2 422,40 грн. - судовий збір за подання позовної заяви та 10 000 грн. витрати на правову допомогу. Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 02 липня 2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 28 серпня 2024 року від відповідачки [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка позов визнає частково. Визнає тільки тіло кредиту 20000,00 грн., в частині стягнення нарахованих відсотків просить відмовити, оскільки встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконанні зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 59700,00 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслдіком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсацій. Відповідно до п.4.8 кредитного договору, строк кредитування становить - 08.11.2023 року, однак згідно розрахунку заборгованості, залишок непогашених відсотків нараховувався включно до 20.03.2024 року, тобто після спливу строку кредитування. Крім того, відповідачка просить врахувати її соціальний статус, оскільки вона є одинокою матір`ю та має низький рівень зарплати. Від представника позивача адвоката Городніщевої Є.О. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що доводами відповідачки, викладеними у відзиві на позовну заяву позивач не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. 12 січня 2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №6265288 про надання споживчого кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто в заяві на тримання Кредиту та підтвердження копією довідки платіжного провайдера. Банківська карта містить захищені обов`язкові реквізити. Додала, що підписуючи договір позичальник погоджується на укладення договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Відповідачці проценти нараховано правомірно, у межах погодженого строку кредиту та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку. Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву в якому просив розглянути справу у його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, будь- яких заяв та клопотань суду не надала. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір №6265288 про надання споживчого кредиту. Укладений між сторонами кредитний договір №6265288 від 12.01.2023 року, у тому числі і Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №6265288 від 12.01.2023 року було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С8556». Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5. договору товариство надало споживачу фіксований кредит у гривні у розмірі 20000,00 грн., строком на 360 днів. З періодичністю платежів зі сплати процентів\~кожні 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 1,99% в день стандартну процентну ставку, яка застосовується в межах строку кредиту - 360 днів. Згідно п. 1.5.2 Договору знижена процентна ставка 1,692% в день застосовується, якщо споживач до 11.02.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Згідно п. 1.7.1 договору, стандарна ставка за весь строк користування кредитом 29653,85% річних. Відповідно до п 1.7.2. договору за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23075,33% річних. Згідно п.2.1. кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] відповідачки [PERSON] , що підтверджується довідкою АТ КБ«ПРИВАТБАНК» про перерахунок коштів. 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу №25.09/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників. Згідно вказаного реєстру, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки. Відповідачка [PERSON] не виконала свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за кредитним договором №6265288 від 12 січня 2023 року в сумі 79700,00 грн., в тому числі: 20 000 грн. - тіло кредиту, 59700 грн. - нараховані проценти. Нарахування процентів за користування кредитними коштами виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України\~також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Отже, [PERSON] уклала кредитний договір шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, проте в порушення умов договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, доказів зворотнього матеріали справи не містять. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. . За нормою\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу під №25.09/23-Фпозивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідачки за кредитними зобов`язаннями за договором №6265288, яке передав первісний кредитор. Із вказаної довідки про укладений договір вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, заборгованість по процентам за користування кредитом не нараховувалася. Суд відхиляє твердження відповідачки у письмових поясненнях про те, що нарахована сума по відсоткам за користування кредитом 59700,00 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положеннь Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, як вбачається із положення цієї норми Закону, від сплати процентів за користування кредитом відповідачка не звільняється. Крім того, на час розгляду справи зазначений договір, за яким відповідачка отримала кредит, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Договір про надання кредиту, який підписаний позивачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є укладеним між сторонами належним чином. Позичальник [PERSON] погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підпис, будь-яких зауважень чи застережень вона не висловила, що свідчить про її вільне волевиявлення. Доказів того, що під час підписання кредитного договору позивачка була обмежена у праві вибору кредитної установи та умов кредитування чи що є інші умови, які є несправедливими, матеріали справи не містять. Отже, належних та допустимих доказів того, що в момент підписання даного кредитного договору було недодержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203\~ЦК України позивачкою не надано та судом не здобуто. Крім того, відповідно до\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка регулює визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов,з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Кредитний договір №6265288 не містить жодних положень, які\~Закон України «Про захист прав споживачів»\~визначав би як несправедливі та такі, які спричиняють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Нормами ч.1 ст.525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього відповідно до ч. 1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене,\~суд,\~дослідивши докази\~по справі\~у їх\~сукупності,\~вважає,\~що відповідачка\~порушила взяті\~на себе\~зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~допустила заборгованість\~ в\~ розмірі\~ 79700,00\~грн.,\~з яких:\~20000,00\~грн.\~ прострочена\~заборгованість \~за кредитом,\~59700,00\~грн.\~прострочена заборгованість\~за нарахованими\~процентами,розмір вказаної заборгованості відповідачкою не спростований. Тобто, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №6265288 у повному обсязі в межах позовних вимог в сумі 79700,00 грн. Крім цього, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України\~з результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, представником позивача до суду надано Договір про надання правової допомоги №28/03-2024 від 28.03.2024, звіт про надання правової допомоги згідно Договору №28/03-2024 від28.03.2024 р., рахунок на оплату по замовленню №3241-21/06-2024 від 21.06.2024 згідно яких адвокат Городніщева Є.О. надала, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло правову допомогу на суму 10\~000,00 грн. Згідно постанови Верхового Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved