Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

06.08.2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 18.12.2004 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15.05.2015. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який постійно проживає із позивачкою та перебуває на її утримані. З 10.06.2020 до 30.06.2024 відповідачем сплачувалися аліменти на утримання сина, тобто до досягнення ним 18 років. Однак із досягненням сином повноліття відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на його утримання, а позивачка не в змозі робити це самостійно, оскільки є інвалідом третьої групи. У 2022 році, через військові дії на території України, позивачка виїхала разом із сином до Ірландії, де проживає і сьогодні, а син продовжує навчатися в « Еббі Скул » ( Ірландія ). Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, позивачка звернулась до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , до досягнення ним 23-х років за умови продовження навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 13.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак 07.11.2024 подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, 06.09.2024 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 18.12.2004 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15.05.2015, ухваленим у справі № 758/4891/15-ц. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. На даний час дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується угодою про надання в користування тимчасового житла від 15.11.2023 (за адресою: [ADDRESS]). Судовим наказом Подільського районного суду міста Києва від 10.06.2020 у справі №758/5240/20 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.05.2020 і до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на даний час наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON] , оскільки він є студентом денної форми навчання в « Еббі Скул » ( Ірландія ), у зв`язку з чим позбавлений можливості повною мірою себе забезпечувати самостійно. Крім того, позивач також немає можливості самостійно утримувати сина, оскільки вона має статус інваліда ІІІ групи. Вирішуючи обґрунтованість таких її доводів, суд враховує наступне. Як вбачається з листів « Еббі Скул » від 30.04.2024 та 18.07.2024, [PERSON] , адреса [ADDRESS], є студентом денної форми навчання в «Еббі Скул», наразі він зарахований до 5-го курсу школи на 24/25 навчальний рік. Також, суд враховує наявність у позивача інвалідності ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.05.2024 серії 12ААГ № 739573, перебування її за кордоном, а також необхідністю орендувати житло та оплати додаткових занять сина англійською мовою. З огляду на наведені обставину, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що син потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлений можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу він не має. Із матеріалів справи також встановлено, що відповідач не допомагає позивачці утримувати їхнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у заявленому позивачкою розмірі позовних вимог, судом приймається до уваги, що відповідач жодним чином не спростував доводи позивачки, не подав до суду відзив або будь-які заперечення щодо позову, є працездатним та повністю визнав позовні вимоги у своїй заяві від 07.11.2024. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06.08.2024 і на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved