Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила: зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на рахунку [PERSON] [NUMBER] до стану 16 997 у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 21.08.2022 року та списати нараховані у зв`язку з цим відсотки, пеню, штрафні санкції, суму комісії за перерахування вказаних грошових коштів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», володільцем банківської картки [NUMBER] виданої на підставі договору SAMDNS0000016721363 від 15.10.2007. 21.08.2022 року позивачу зателефонували з незнайомого номеру та представившись представником оператора мобільного зв`язку, запропонували послуги з налаштування. Позивач спілкуватись відмовилась, підозрюючи в цьому шахрайські дії. Жодних кодів номерів та паролів [PERSON] не називала, не вводила та не передавала та одразу після цієї розмови звернулась до оператора мережі Київстар. Після того, як її мобільний номер відновили, [PERSON] з`ясувала, що з її банківської картки невстановленими особами були проведені платіжні операції на загальну суму 16 995,55 грн. Тобто, це відбулося в той час коли вона не мала доступу до свого телефонного номеру та банківської картки. Про вказаний факт позивач повідомила керівника відділення № 1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», про те, що 21.08.2022 року відбулося незаконне заволодіння номером її мобільного телефону, після чого були проведені транзакції по кредитній картці «Універсальна» ( [NUMBER] ) на загальну суму 16 995. 55 грн., до яких вона не має жодного відношення. О 15:00 год. 21.08.2022 фінансовий номер телефону було відновлено, що дозволило їй одразу звернутись до банку та повідомити про ситуацію, що склалася. Того ж дня [PERSON] звернулась до ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яким за вказаним фактом було зареєстровано кримінальне провадження 12022167490000199 за ч. 1 ст. 190 КК України. Листом від 13.01.2023 № 20.1.0.0.0/7-230113/5768 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», повідомив, [PERSON] , що не може повернути кошти, оскільки для того щоб зняти грошові кошти був правильно введений ПІН код картки. Вважаючи, такі дії банку неправомірними, такими, що порушують права та інтереси споживача, [PERSON] звернулась до суду для захисту своїх прав. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2023 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 28.08.2023 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 12.12.2023 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, від представника позивача адвоката Крутоголової О.О. надійшла заява в який просила проводити розгляд справи за її відсутності. У судове засідання представник відповідача АТ «ПриватБанк» - Яковлєва-Ангеловська О.А. не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надала до суду письмові пояснення по справі, які міститься в матеріалах справи, в яких позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (арк.сп. 100-108, 113-116). У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є не обгрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що між [PERSON] та Акціонерним товариством "Приватбанк" було укладено Угоду про надання банківських послуг на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на карту з подальшою можливістю збільшення кредитного ліміту. Також в подальшому між [PERSON] та Акціонерним товариством "Приватбанк" було підписано оновлені редакції умов і правил надання банківських послуг. Позивач оскаржує проведення операцій по картці шляхом зняття готівки у банкоматах, визначаючи, що не проводив ці операції, натомість по твердженню позивача вказані операції провела невстановлена особа без її відома, про що також свідчить внесення ВП №\~2\~ОРУП №\~1\~ГУНП в\~Одеській областівідомостей до ЄРДР за №12022167490000199\~за ч.\~1\~ст.\~190\~КК України. Відповідно до п. 1.6, 1.7 постанови НБУ № 22 від 21.01.2004р. Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Відповідно до п. 1.19. постанови НБУ № 22 від 21.01.2004р. Банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, усі спори, які можуть виникнути з цих питань між учасниками розрахунків, вирішуються ними відповідно до законодавства України. Платники й отримувачі коштів здійснюють контроль за своєчасним проведенням розрахунків та розглядають претензії, що виникли, без участі банку. Відповідно до п. 2.35 постанови НБУ №22 від 21.01.2004р. кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів. Відповідно до ст. 5.1 Про платіжні системи та переказ коштів в Україні Суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відповідно п. 5.1. постанови НБУ № 22 від 21.01.2004р та статті 1071 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його доручення на підставі рішення суду, а також у випадках, установлених законом. Крім того, порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, передбачений Положенням Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів затвердженим Постановою НБУ від 05.11.2014 року № 705 (далі - Положення) якою викладені загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції які не виконувалися користувачем (розділ 6 Постанову НБУ від 05.11.2014 року № 705 ). Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (розділ 6. п.8). Пунктами 7 та 8 постанови НБУ від 05.11.2014 р. № 705. Визначено, що Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент уразі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції. Позивач звернувся до банку після певного періоду часу після настання події. Відповідно до статті 55 Закону України Про банки і банківську діяльність відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до чинного законодавства України Банк здійснює надання банківських послуг необмеженому колу осіб на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які розміщуються на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування. Відповідно до пункту 1.1.5.14. Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. Згідно пункту 1.1.5.13. Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Також, пунктом 1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS повідомленні ПІН коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. За змістом пункту 1.1.5.12. Умов та правил надання банківських послуг, відповідальність Банку перед Клієнтом обмежується документально підтвердженим реальним збитком, що виник у Клієнта внаслідок неправомірних дій або бездіяльності Банку, який діє навмисно або з грубою необережністю. Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за будь-які непрямі, побічні або випадкові збитки або збиток (у тому числі упущену вигоду), навіть у випадку, якщо він був сповіщений про можливість виникнення таких збитків або збитку. Відповідно до\~пояснень наданих\~уповноваженою особою\~банка,\~за для\~зняття грошових\~коштів з\~платіжної карти\~був правильно\~введений ПІН-код\~карти. Визначення поняття «помилковий переказ» та «неналежний переказ» міститься у п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» , а саме: - помилковий переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. - неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі, тобто у випадках наявності вини банку або ініціатора переказу у здійсненні платежу. В даному випадку зняття в банкоматі коштів (списання коштів) відбувалось з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, що в розумінні п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» , не є неналежним переказом, а тому й п. 6.7 Положення, як підстава для негайного відновлення Банком залишку коштів на рахунку користувача, в даному випадку застосовано бути не може. Водночас розділ 6 ст. 5 постанови передбачено обов`язок користувача контролювати рух коштів за свої рахунком, а розділ. 6 ст. 8 розмежовує ризики та відповідальність користувача за збитки від здійснення операцій моментом повідомлення користувача банку про втрату електронного платіжного засобу або втрату чи розповсюдження стороннім особам інформації про ідентифікацію. Без ПІН-коду картки, інша особа не змогла би зняти чи переказати кошти. Пунктом 9 розділу VІ Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року №705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 564/678/15-ц (касаційне провадження № 61-13643св18), від 14 серпня 2019 року у справі № 317/2745/16-ц (касаційне провадження № 61-16611св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 564/2153/16-ц (касаційне провадження № 61-30804св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 545/3918/16-ц (касаційне провадження № 61-28615св18) зазначений правовий висновок підтримав. Відповідно до п. 1.1.5.28 Умов та правил надання банківських послуг, у разі якщо Держатель картки дає згоду на проведення операцій з Картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу. Згідно п. 1.1.5.29 Умов та правил надання банківських послуг, держатель Картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, в разі якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. У відповідності до вимог п. 1.1.5.33 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться клієнтом та/або третіми особами з відома або без відома клієнта при використанні мобільних додатків для здійснення фінансових операцій. Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно Позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними. Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Пунктами 2, 5 розділу VI Положення № 705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. З огляду на викладене, підстави для звільнення Позивача від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг, відсутні. Відповідно укладеного договору Позивач отримав кредит, та саме цей факт сторонами не оскаржується. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У порушення зазначених норм закону та умов договору Позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту та не сплатив проценти, комісію за користування кредитом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав доказів того, що саме дії банку призвели до того, що третя особа змогла скористатися особовими даними позивача. Враховуючи вищевикладене, Позовні вимоги є не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, Враховуючи правову позицію ВСУ від 13.05.2015р у справі 6- 71цс15, а саме: «Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.... ». Відповідно до ст. 12 ЦПК України встановлений принцип змагальності сторін, згідно якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наявних доказів, що містяться у матеріалах справи вбачається, що Позивачем не доведено і в належній формі не обґрунтовано його вимоги, не надано жодного доказу відповідно вимог ст. 76-82 ЦПК України, На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, тому судовий збір слід покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed