Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Мотивують позов тим, що 26 червня 2017 року між АТ "Райффайзен Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0441/82/0341458. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 26.06.2023 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35,3%. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Проте позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 21.02.2022 було укладено договір №114/2-48, відповідно до умов якого АТ "Райффайзен Банк" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №014/0441/82/0341458. 10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/0441/82/0341458. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак не виконував умови договору, тому у нього виникла прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості відповідача за договором №014/0441/82/0341458 від 26 червня 2027 року становить 22445,18 грн., з яких: 11557,11 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 9021,49 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1866,58 - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором в розмірі 22445,18 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання учасники не з`явились. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи належним чином, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26 червня 2017 року АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] уклали договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0441/82/0341458 (а.с. 5-10). Відповідно до умов договору АТ «Райффайзен Банк» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 16637,09 грн., строк кредитування 72 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах визначених в пунктах договору. З виписки АТ "Райффайзен Банк" по особовому рахунку [PERSON] вбачається, що АТ "Райффайзен Банк" надало відповідачу грошові кошти в сумі 16637,09 грн. (а.с. 11-23). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 чст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 525, 526, 530ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договорів, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Розмір заборгованості відповідача за договором №014/0441/82/0341458, нарахований АТ "Райффайзен Банк", становить 16968,39 грн., з яких: 11557,11 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 5109,50 грн. - заборгованість за відсотками (а. с. 23-25). 21 лютого 2022 року між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №114/2-48, відповідно до якого АТ "Райффайзен Банк" відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги, в тому числі за договором №014/0441/82/0341458. (а.с. 28-33). Відповідно до п. 2.2 договору відступлення прав вимоги №114/2-48, відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п. 3.2 договору, та з моменту підписання сторонами реєстру боржників. Позивачем надано платіжне доручення №033320000 від 21.02.2022, за яким здійснено оплату портфелю згідно договору відступлення прав вимоги №114/2-48 від 21.02.2022 (а.с. 30). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-48 від 21.02.2022, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 16968,39 грн. (а.с. 30-32, 33). Розмір заборгованості відповідача за договором №014/0441/82/0341458, нарахований ТОВ "Вердикт Капітал", становить 20578,60 грн., з яких: 11557,11 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 5411,28 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 3610,21 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору (а. с. 26). 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг ТОВ "Коллект Центр" згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а.с. 34-40). Відповідно до п. 5.2 договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023, права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. Акт прийому-передачі реєстру боржників підписано сторонами 10 січня 2023 року (а.с. 36, зворотній бік). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20578,60 грн. (а.с. 38-40). Розмір заборгованості відповідача за договором №014/0441/82/0341458, нарахований ТОВ "Коллект Центр", становить 22445,18 грн., з яких: 11557,11 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 9021,49 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1866,58 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору (а. с. 27). Суд враховує, що новими кредиторами нараховано відсотки в межах строку кредитування, тобто до 26.06.2023 (а.с. 26, 27). Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак не виконував умови договору, тому у нього виникла прострочена заборгованість. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшли всі права АТ «Райффайзен Банк» щодо вимог до відповідача за вказаним договором. З моменту отримання прав вимог до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування відсотків за договором та жодних штрафних санкцій. Надаючи оцінку договорам факторингу, суд також звертає увагу на положення ст. 1078 ЦК України, згідно якої предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З огляду на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором щодо повернення коштів та сплати відсотків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 3028,00 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3-ч. 6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що ТОВ "Коллект Центр" понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Так, з матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2024 року між ТОВ "Коллект Центр" (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 44-45). Згідно з договором про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передьачених даним договором. Договором передбачено види правової допомоги, зокрема, представництво інтересів клієнта в судах під час здійснення цивільного судочинства. В договорі сторони встановили, що вартість послуг адвоката узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги. Факт надання правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт. Отже, правову допомогу ТОВ "Коллект Центр" надавало адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс". Позивач подав до суду договір про надання правової допомоги 01 липня 2024 року (а.с. 44-45), заявку на надання юридичної допомоги №712 від 05.07.2024 (а.с. 48), витяг з акту про надання правової допомоги від 05.09.2024 (а.с. 49). В позовній заяві позивач просив стягнути судові витрати - 9000 грн. витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених ТОВ "Коллект Центр" витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані такі докази: заявку на надання правової допомоги №712 від 05.07.2024, витяг з акту про надання правової допомоги від 05.09.2024 (а.с. 49), платіжну інструкцію №0459850000 від 12 вересня 2024 року про оплату ТОВ "Коллект Центр" за договором про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року в сумі 63000 грн. (а.с. 47). Адвокатським об`єднанням в витязі з Акту про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 складено перелік послуг, що входять до складу правової допомоги (а.с.49). Так, ним виконано такі роботи, витрачено час та визначено розмір гонорару щодо стягнення боргу з [PERSON] : надання усної консультації 2 години, 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 2 години, 3000 грн. Всього 4 години, 9000 грн. Суд приходить до висновку, що адвокатське об`єднання виконувало роботи, описані витягу з акту про надання правової допомоги від 05.09.2024 (а.с. 49). Згідно зі ст.ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на професійну правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, на яку, зокрема посилався представник позивача, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаної вартості. Суд враховує вважає, що по даній категорії справ 4 години на підготовку до подачі справи до суду є значно завищеним та неспівмірним з наданими послугами. На думку суду, такий розмір витрат часу адвоката не є достатньо обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Суд не вважає за необхідне в даній цивільній справі стягувати повною мірою витрати за надання усної консультації та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 2000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 5028,00 грн. (на професійну правничу допомогу - 2000,00 грн., витрати на сплату судового збору - 3028,00 грн.). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial