Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що 15 лютого 2000 року позивач оплатно придбав житловий будинок у [PERSON] , який на той час проживав в цьому будинку. Зазначений договір був укладений в Універсальній Товарній Біржі «РіКо-Альянс», реєстраційний № 1-34, та посвідчений підписами продавця, покупця, та керівником відділу Універсальної Товарної Біржі «РіКо-Альянс». Житловий будинок було придбано за 2000 гривень. Вказану суму позивач передав продавцю, а він, в свою чергу, передав позивачу ключі від будинку, після чого позивач вступив у його фактичне володіння, почав проживати в ньому і використовувати на власний розсуд. Після укладення правочину купівлі-продажі, договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на час його укладення цього не вимагалось відповідно до норм Закону України «Про товарну біржу» (ч.2 ст.15 Закону). На даний час продавець [PERSON] помер. За таких обставин позивач просить суд визнати вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку дійсним. Позивач до суду не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином. В матеріалах позову міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Представник відповідача Баштанської міської ради Миколаївської області до суду не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином. До суду надав заяву про визнання позову, розгляд справи просить проводити за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський фонд нерухомості «Ріко-ЛТД» до суду не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином. Заяв до суду не надходило. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони до суду не з`явилися, в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов`язки сторін, суд ухвалив про слухання справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи (копію паспорту та РНОКПП позивача; копію договору купівлі-продажу; копію технічного паспорту на житловий будинок; копію будинкової книги; копію спадкової справи, заяву по справі від Баштанської міської ради Миколаївської області), суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб (з врахуванням того, що відповідно до наданої нотаріусом копії спадкової справи після померлого [PERSON] продавець помер, будинок не входить до спадкового майна) і відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15 лютого 2000 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно умов якого позивач [PERSON] придбав даний житловий будинок у власність. Договір купівлі-продажу було укладено на універсальній товарній біржі "Ріко-Альянс" у простій письмовій формі та зареєстрований цією ж товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод за номером 1-34. Умови договору сторонами було виконано повністю - покупцем було сплачено відповідачу обумовлену суму коштів, а відповідачем в свою чергу було передано вказаний будинок. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 15 лютого 2000 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року№3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Сукупність встановлених судом обставин свідчать, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами, відбулося повне виконання договору. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням наявності об`єктивної причини неможливості на теперішній час нотаріального посвідчення вищевказаної угоди, на думку суду, свідчить в даному конкретному випадку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Вказані обставини відповідач визнав. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За такого, у зв`язку з визнанням відповідачем позову позов підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст. 47; 227 ЦК УРСР та

Outcome: approved