Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, яка є простроченою та відповідачем не погашається. До стягнення заявлено заборгованість станом на 19.12.2023 року у розмірі 59799,80 грн, право на отримання якої позивач набув від первісного кредитора відповідача, а саме: 20619,01 грн заборгованість по тілу за кредитним договором, 14218,99 грн заборгованість за відсотками, 24961,80 грн заборгованість по оплаті обслуговування кредиту. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу №208/7858/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 29.08.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 17 вересня та 28 жовтня 2024 року до суду від позивача надійшли клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 25 квітня 2019 року між відповідачем та АТ «ІДЕЯ БАНК» укладено Договір кредиту та страхування №Z06.00407.005183387. Основними умовами кредиту є наступні: 1) сума 33800,00 грн; 2) строк 24 місяці; 3) процентна ставка 21,99%. Також 25.04.2019 року позивачем підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком №1 до вищевказаного договору. Згідно ордеру-розпорядження №1 позивачу видано кредит в розмірі 30867,58 грн. Відповідно до наданої виписки по картці позивача за період з 25.04.2019 року по 19.12.2023 року позивач використовувала кредитні кошти на рахунку на власні потреби. Згідно наданої довідки-розрахунку, складеної АТ «Ідея Банк» станом на 19.12.2023 року заборгованість відповідача існувала в розмірі, що заявлений до стягнення за даним позовом. 19 грудня 2023 року згідно договору факторингу №19/12-2023 АТ «ІДЕЯ БАНК» передало ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» право грошової вимоги в т.ч. за кредитним договором з відповідачем. Згідно п. 1288 реєстру боржників №2 заборгованість відступлена у розмірі, що заявлений до стягнення за даним позовом. Платіжними інструкціями від 17.10.2023 року №611 та від 20.12.2023 року №45 сплачено за відступлення права вимоги за вказаним договором. 22 грудня 2023 року згідно договору факторингу №22/12-2023 ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передало позивачу право грошової вимоги в т.ч. за кредитним договором з відповідачем. Згідно п. 1288 реєстру боржників №2 заборгованість відступлена у розмірі, що заявлений до стягнення за даним позовом. Платіжною інструкцією від 26.12.2023 року №376 сплачено за відступлення права вимоги за вказаним договором. З метою стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням позивач звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частинами першою та другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частинами 1-4, 6 Закону України «Про захист прав споживачів» від 15.11.2016 року №1734-VIII (далі Закон №1734-VIII) встановлено, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової чи супутньої послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. Інформація про платежі, що надається споживачу кредитодавцем відповідно до частин другої та третьої цієї статті, обов`язково має включати базу розрахунку платежів (суму, на підставі якої робиться відповідний розрахунок, зокрема суму наданого кредиту, суму непогашеного кредиту тощо). Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~18\~Закону №1734-VIII нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне. Принцип jura novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи. З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує спірні відносини та приймає рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні правовідносини. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.10.2024 року у справі №932/1693/21. За цим позовом заявлено до стягнення заборгованість по тілу кредиту, по відсоткам та по оплаті обслуговування кредиту. Згідно п. 1.5. Кредитного договору під час користування кредитом банк надає позивальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського кредитного обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 додатку №1 як «інші послуги банку». У відповідній частині додатку №1, який є паспортом споживчого кредиту, плата за інші послуги банку протягом строку кредитування визначена як 16867,20 грн протягом строку кредитування. Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.11.2023 року у справі №204/224/21. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то такі дії, а також супроводження кредиту не є самостійними послугами, які зумовлюють сплату позичальником коштів за це. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості за кредитом, здійснюється банком у своїх інтересах при реалізації ним своїх прав за кредитним договором, а тому такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику. Встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами, а тому на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавалися. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц. В матеріалах справи відсутній жодний доказ на підтвердження ані змісту плати за обслуговування, ані порядку виникнення заборгованості по такій платі. При цьому всупереч твердженням позовної заяви відповідний розрахунок в матеріалах справ відсутній. Отже, правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту відсутні. Також суд зазначає, що єдиним доказом на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості по відсоткам є довідка-розрахунок заборгованості, яка за змістом розрахунком не є, оскільки в наявності лише складові заявленої до стягнення суми, будь-які розрахунки відсутні. В матеріалах справи відсутній жодний доказ на підтвердження порядку утворення заборгованості по відсоткам. Сам по собі розрахунок заборгованості не відноситься до первинних банківських документів і відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення. Подібне правозастосування здійснено Дніпровським апеляційним судом у постановах від 21.08.2024 року у справі №204/13564/23, від 29.10.2024 року у справі №205/4483/24. Оскільки єдиним доказом на підтвердження заборгованості по відсоткам та по платі за обслуговування кредиту є лише довідка-розрахунок, яка фактично є довідкою, підстави для стягнення таких складових заборгованості відсутні. Подібне правозастосування міститься у постанові Дніпровського апеляційного суду від 28.04.2023 року у справі №175/674/22. Водночас, докази надання позивачу кредиту в матеріалах справи наявні. Разом з цим, наявні і докази на підтвердження права позивача на заявлення до стягнення відповідних сум. Позивач за цією складовою заборгованості заявив до стягнення 20619,01 грн, в зв`язку з чим ця сума підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. У справі заявлено до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. 28 вересня 2021 року позивачем укладено договір про надання правової допомоги №28092021-1. Згідно п. 3.1. договору вартість правової допомоги визначається як 2000,00 грн (за підготовку та подання позовної заяви) + 15% від суми платежу, що надійшла клієнту від боржників в якості погашення заборгованості. Відповідно до п. 3.3. договору після надання послуг адвокатом подається звіт, в разі прийняття якого складається акт приймання-передачі наданої правової допомоги, на підставі якого в подальшому оплачуються надані послуги. Згідно Додаткової угоди від 23.05.2024 року №11 фіксована плата за договором за надання послуг збільшена з 2000,00 до 7000,00 грн. Актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 12.06.2024 року №1 підтверджено надання послуг в т.ч. щодо складання позовної заяви відносно відповідача. Суд зауважує, що за клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 137 ЦПК України, в той час як критерії, визначені ст. 141 ЦПК України, судом застосовуються незалежно від наявності іншої сторони у справі. Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача. За ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору. Так, спірні правовідносини не є складними, надання відповідних послуг не вимагає значних інтелектуальних зусиль та часових витрат. При цьому зміст додаткової угоди свідчить про те, що характер виконуваної адвокатом роботи має однотипний характер. Також суд зауважує, що позов задоволено частково (на 34,48% від ціни позову). Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 7000,00 грн до 1000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial