Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), в якому просить зобов`язати відповідача виконати вимоги договору шляхом звітування позивачу про особисто фактично виконані роботи та витрати; зобов`язати відповідача повернути переплачені по договору кошти в розмірі 104211,00 грн; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що має у власності житловий будинок по [ADDRESS] . Тривалий час існує спір з приводу суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] . Для вирішення цього спору чоловік позивача [PERSON] уклав із відповідачем [PERSON] договір про надання правничої допомоги від 28 жовтня 2021 року, за яким [PERSON] згідно п.1.1. брала на себе зобов`язання надавати комплексні юридичні та правові послуги з питань визначених сторонами окремими додатками-заявами. 28 жовтня 2021 року виконавець робіт обіцяв підготувати та зібрати документи для звернення до суду про визнання недійсним державного акту на сусідню земельну ділянку (юридичні та правові консультації, збір необхідного пакету документів, адвокатські запити, адвокатські клопотання та заяви, витяги з реєстру, пропозиція досудового урегулювання спору, тощо) та написання позовної заяви майнового (немайнового характеру) та направлення до суду (написання заперечень, клопотань, відповідей, відзивів, пояснень, заяв, тощо). Жодного разу відповідач не надала інформації про виконану роботу. 28 жовтня 2021 року під час укладення договору та підписання заяви № 1 [PERSON] отримала 2500 доларів США на позов до суду, 1000 грн на держмито та 1000 грн на проїзд. З урахуванням курсу гривні до долара США, встановленого НБУ, сума переданих коштів складає 67925,00 грн. Зазначає, що 14 грудня 2021 року на картку виконавця робіт було перераховано 2025 грн (номер посилання 134887388666) та 2025 грн (номер посилання 134881317281). 22 лютого 2022 року, під приводом вирішення питань в Державному земельному кадастрі виконавець за договором [PERSON] запросила 500 доларів США та 2000 грн. 23 лютого 2022 року про приїзду [PERSON] до Конотопу, останній було передано 500 доларів США та 2000 грн. З урахуванням курсу гривні до долара, сума переданих коштів складає 16495,00 грн. 24 березня 2023 року виконавиця робіт запросила ще 12100 грн направити шляхом пересилання коштів у вигляді документів на 237 відділення Нової пошти. 24 березня 2023 [PERSON] було надіслано з документами 12100 грн. Через деякий час [PERSON] повідомила, що вказаної суми не вистачає і попрохала ще кошти. 24 березня 2023 року на картку [PERSON] було перераховано 3641 грн (номер посилання 308363833924). Загальна сума, яку отримала [PERSON] складає 104211,00 грн. Чоловік позивача помер [INFO] , його спадкоємцем є [PERSON] , яка спадщину прийняла і виступає правонаступником чоловіка за договором про надання правничої допомоги від 28.10.2021 року. Помітивши безконтрольність отримання коштів, позивач звернулася за правничої допомогою до адвоката Грицика Г.О. [PERSON] не надала жодної відповіді на адвокатський запит про підстави отримання грошових коштів. Зауважує, що [PERSON] не є адвокатом, оскільки відносно неї відсутня інформація в Єдиному реєстрі адвокатів України і відповідно вона не повинна керуватися Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вважає, що кошти відповідач отримала безпідставно, відповідна робота нею не виконана. Представник відповідача\~ [PERSON] \~ у\~відзиві на\~позов прохала\~суд відмовити\~в задоволенні\~позову.\~Свої заперечення\~мотивувала тим,\~що 28.10.2021\~року позивач\~звернувся до\~відповідача з\~проханням допомогти\~йому вирішити\~питання щодо\~оформлення в\~приватну власність\~земельної ділянки\~на якій\~знаходиться його\~домоволодіння.\~Того ж\~дня між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання правничої\~допомоги.\~Оскільки [PERSON] \~не є\~адвокатом та\~не може\~видати ордер\~на представництво\~інтересів [PERSON] ,\~28\~жовтня 2021\~року [PERSON] була надана нотаріально посвідчена довіреність на ім`я [PERSON] за № 3541 за якою [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти його інтереси та вести справи від його імені у судах усіх інстанцій, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», інших державних органах з правом узгодження та вирішення всіх питань, що його стосуватимуться, подання та підпису від його імені необхідних документів. Враховуючи необхідність представництва інтересів в суді, за дорученням [PERSON] , [PERSON] уклала від його імені договір з адвокатом Кілічава Т.М. та [PERSON] (АО ЛіґалАрт) та оплатила послуги за договором. [PERSON] не вимагав звіту. Проте, [PERSON] вела облік проведених робіт, а саме: збір інформації та доказів в ДЗК міста Конотоп, вирішення питань щодо обміру суміжних земельних ділянок, ведення переговорів щодо виправлення допущеної технічної помилки, яка утворилась під час формування електронного документа, виготовлення технічної документації, отримання рішення про відмову у внесенні змін до ДЗК. 24.02.2024 року адвокат Кілічава Т. була мобілізована до лав ЗСУ. Всі зібрані документи [PERSON] передала до АО «ЛігалАрт» та 29 грудня 2022 року була подана позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та ДП Центр Державного земельного кадастру, в особі Конотопського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії, треті особи: Конотопська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними рішень, державних актів, скасування рішень про державну реєстрацію. 11 січня 2023 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області було відкрито провадження по справі № 577/53/23, 01.03.2023 ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, а 27.03.2023 р. була подана апеляційна скарга. [INFO] [PERSON] помер. Позивач не погодилася надати повноваження для представництва її інтересів в суді апеляційної інстанції. 02.10. 2023 року [PERSON] передала одному із спадкоємців [PERSON] (доньці [PERSON] ) усі документи по роботі з технічною документацією на землю. Вважає, що у зв`язку зі смертю довірителя по спірному договору, доручення припинилось і правовідносини по даному дорученню не перейшли до спадкоємця згідно зі ст. 1219 ЦК, відповідно позов не підлягає задоволенню. Права та обов`язки фізичної особи як клієнта за договором про надання правничої допомоги нерозривно пов`язані з особою такого клієнта і не можуть бути реалізовані та/або виконані іншою особою, в тому числі спадкоємцями. Позивач у відповіді на відзив зауважує, що в нотаріально посвідченій довіреності відсутнє будь-яке посилання на можливість передачі права на виконання послуг іншій особі. Крім того, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлене виключене правило, відповідно якого договір на правничу допомогу укладається з самозайнятим адвокатом або з адвокатським бюро чи об`єднанням. Відповідач чомусь підміняє договір, укладений з самозайнятим адвокатом Кілічава Т.М., як договір укладений з адвокатським об`єднанням, де Кілічава є засновником. Відповідно до п.б) ст. 22 закону України «Про землеустрій» підставою проведення землеустрою є укладений договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою. Відповідно до ст. 26 закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є або юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою, або фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Відповідач не є суб`єктом землеустрою, не є сертифікованим інженером-землевпорядником. Відповідач не міг звернутися до кадастрового реєстратора та отримати будь-який документ, бо відповідно до п. 110-1 постанови КМУ від 17 жовтня 2012 р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» заявники на державну реєстрацію земельно ділянки, зазначені у пункті 109 цього Порядку, через уповноважених ними осіб, які є сертифікованими інженерами-землевпорядниками та розробниками відповідної документації із землеустрою, мають право надсилати документи, зазначені у пункті 110 цього Порядку, Державному кадастровому реєстраторові в електронній формі з накладеним сертифікованим інженером-землевпорядником кваліфікованим електронним підписом та отримувати документи. Тобто розробник подає заяву на формування та реєстрацію земельної ділянки через електронний кабінет ДГК, а не інша особа. Будь-якого договору АО «ЛігалАрт» з померлим не існує. Будь які зазначення процедури та процесуальних документів у судах першої та апеляційної інстанції взагалі не мають сенсу, так як з АО «ЛігалАРт» ні спадкодавець, ні відповідач не укладали договір. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 08.05.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 45 Т. №1). 04.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про передачу справи до іншого суду (а.с. 130 Т. №1). 23.07.2024 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с.138 Т. №1). 29.10.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі за позовною вимогою [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання виконати вимоги договору шляхом звітування про особисто фактично виконані роботи та витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , кожен зокрема позов підтримали з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 01.10.2024 у режимі відеоконференції, позов не визнала і прохала суд відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що у жовтні 2021 року до неї звернулася сім`я померлого [PERSON] з проханням допомогти їм у вирішенні земельного питання (приватизація, виготовлення технічної документації, звернення до суду), оскільки є проблеми з сусідом щодо земельної ділянки. Під час телефонної розмови, вона надала консультацію та порекомендувала звернутися в державну структуру або приватну, по місцю знаходження, а також рекомендувала знайти юристів і адвокатів в м. Конотоп або м. Суми, на що почула відповідь, що їм ніхто не зможе допомогти окрім спеціалістів із Києва. Оскільки відповідач не є адвокатом, то звернулася за допомогою до адвоката [PERSON] , яка повідомила про розмір гонорару 2500 доларів США. Родічеви погодилися на вказану пропозицію. 28.10.2021 року відповідач приїхала до м. Конотоп для підписання договору і оформлення Довіреності на представництво інтересів [PERSON] у всіх без винятку установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування. По приїзду в м. Конотоп її зустріли донька [PERSON] , померлий [PERSON] та син залізничному вокзалі і на таксі вони поїхали до них додому за адресою [ADDRESS] , де на веранді було підписано відповідний договір, оглянуто земельну ділянку. Також було погоджено, що відповідач виступатиме довіреною особою [PERSON] , що підтверджується і підписаним договором і виданою ним Довіреністю. Також позивачем було сплачено вартість обговорених послуг у сумі 2500 доларів США. Після повернення до Києва вона зустрілася з адвокатом Кілічава Т., передала відповідні документи та 30.10.2021 року підписала з адвокатом Кілічава Т. відповідний договір та передала отримані 2500 доларів США. Адвокат Кілічава поставила перед нею завдання знайти землевпорядну організацію, яка зробить переобмір земельної ділянки і покаже всі відхилення від норм. Всі документи, які готувала адвокат: адвокатські запити, заяви, клопотання, тощо, вона надавала доньці померлого [PERSON] для ознайомлення в електронному вигляді, корегування та зауважень. Про призначення судових засідань, про розгляд справи, вона особисто повідомляла довірителя, але частіше з запитаннями їй телефонували позивач, її донька [PERSON] так як довіритель працював, або хворів. Після повномасштабного вторгнення була знайдена землевпорядна організація, виготовлена технічна документація на ім`я її довірителя і відповідно були отримані рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 22.11.2022 року (копії всіх документів, а саме Технічна документація, Рішення про відмову та Протокол перевірки електронного документу від 22.11.2022 року знаходяться у матеріалах судової справи №577/53/23, де був поданий позов до суду 29.12.2022 року). Адвокат Кілічава Т. була призвана до лав ЗСУ, а справу [PERSON] передала в АО «ЛігалАрт» адвокату Зубчук О.Р. З ними вона також підписала Договір 22 листопада 2022 року в інтересах померлого [PERSON] . Оригінали технічної документації разом з додатками були передані доньці її довірителя по акту прийому передачі документів від 04.10.2023. З приводу укладеного договору з [PERSON] зазначає, що Договір було заключено на юридичну і правову допомогу. Згідно Договору вона виконавець, а не адвокат. Вона ніколи не говорила, про те, що вона адвокат. У зв`язку з тим, що відповідач не адвокат, довірителем і була видана їй довіреність на представництво інтересів. Відсутність претензій з боку довірителя свідчить про належне виконання Договору. Жодної претензії від довірителя чи членів його сім`ї не надходило. У пункті 3.3.1 договору чітко прописано представляти інтереси Довірителя в усіх підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та галузевої приналежності. Всі її дії були погоджені з довірителем, про що свідчить перерахунок коштів на її картку для сплати судового збору. Про особисте виконання довіреності її довіритель не наполягав, відповідно вона представляла його інтереси і перед адвокатами в тому числі, хто ходить в суд і представляє його інтереси, теж знав. Претензій до не було, про що свідчать наступні етапи роботи- виготовлення технічної документації, подача позовної заяви до Конотопського міськрайонного суду, а надалі і звернення до апеляційного суду. Дію договору припинено у зв`язку зі смертю її довірителя 11.04.2023 року. Зазначає, що у справі не має помилкової сплати, оскільки договір є укладений. Для повернення коштів підстави відсутні. Детальний звіт вона надала у своєму відзиві. При цьому визнала факт отримання від [PERSON] коштів як у валюті США, так і в гривнях на суму вказану в позові. У заяві до суду від 21.10.2024 відповідач [PERSON] прохала судове засідання 29.10.2024 о 14:30 год провести без її участі, в позові - відмовити. (а.с.2-3 Т. № 2). Представник відповідача [PERSON] прохала суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. У додаткових письмових поясненнях зазначила, що укладений [PERSON] договір по своїй суті є договором доручення. При цьому [PERSON] не була на той момент зареєстрована як ФОП. Враховуючи, що [PERSON] не мала усіх передбачених ст. 42 ГПК ознак підприємницької діяльності, в тому числі вона не мала систематичності в такій роботі, тому реєстрація підприємницької діяльності не вимагалася. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 28 жовтня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги за яким виконавець бере на себе обов`язки надання комплексних юридичних та правових послуг та за дорученням довірителя представляти та захищати його інтереси з питань, визначених сторонами окремими додатками-заявками, що є невід`ємною частиною цього договору (п.1.1). Місцем виконання є м. Конотоп (п.2.1) (а.с. 10-12 Т. №1). 28 жовтня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] підписано Заяву № 1 до договору про надання правничої допомоги від 28.10.2021 за яким сторони домовилися, що виконавець надає довірителю наступні послуги: підготовка та збір матеріалів, документів, тощо для звернення до суду про визнання недійсним державного акту на сусідню земельну ділянку (юридичні та правові консультації, збір необхідного пакету документів, адвокатські запити, адвокатські клопотання та заяви, витяги з реєстру, пропозиція досудового урегулювання спору, тощо), кадастровий №5910400000:05098:0004; 5910400000:05098:0005 (п.1.1); написання позовної заяви майнового (немайнового) характеру та направлення та направлення до суду про скасування Державного акту на сусідню земельну ділянку та скасування її державної реєстрації, участь у судових засіданнях в Конотопському міськрайонному суді Сумської області (п.1.2). Вартість послуг виконавця становить 2500 доларів США (а.с. 16). Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Засоріним А.І 28 жовтня 2021 року., [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси та вести від його імені справи у судах всіх інстанцій, у будь-яких інших державних органах (а.с. 70 Т. №1). 30 жовтня 2021 року між адвокатом Кілічава Т.М. та Тарасенко Т.О., яка діє на підставі доручення від 28 жовтня 2021 року в інтересах [PERSON] , укладено договір № 837/1 про надання правничої допомоги за яким адвокат зобов`язується за дорученням клієнта на умовах та в порядку, передбаченому договором надати правничу допомогу клієнту як його представник щодо усунення накладок земельної ділянки [PERSON] , яка знаходиться за адресою [ADDRESS] із іншими земельними ділянками (а.с. 71-74 Т. №1). 10 листопада 2021 року адвокат Кілічава Т. звернулася з листом на адресу [PERSON] з пропозицією виправити помилку електронного документа, звернувшись до Конотопського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (а.с. 75-77 Т. №1). З довідки АТ «Ощадбанк» вбачається, що 14 грудня 2021 року через Мобільний банкінг проведено операцію по перерахуванню коштів в сумі 2000 грн з картки [NUMBER] на картку [NUMBER] о 12:26 год (а.с. 7 Т. № 1) та о 16:04 год ще 2000,00 грн (а.с. 32 Т№ 1). Зі скріншоту переписки з телефону, вбачається, що [PERSON] повідомила номер телефону [NUMBER] (а.с.14), який аналогічний тому, що і вказаний в реквізитах виконавця [PERSON] у договорі про правничу допомогу від 28.10.2021 (а.с. 12 Т. №1). 11 січня 2023 року Конотопським міськрайонним судом було відкрито провадження у справі № 577/53/53 за позовом представника позивача [PERSON] адвоката Зубчук О.Р. до [PERSON] , [PERSON] , ДП «Центр державного земельного кадастру» в особі Конотопського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії, треті особи: Конотопська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним рішень, державних актів, скасування рішень про державну реєстрацію (а.с. 79-80, 81-84 Т.1). На час розгляду справи № 577/53/53 інтереси [PERSON] представляла адвокат Зубчук О.Р., повноваження підтверджені ордером про надання правової допомоги, виданим АО «ЛігалАрт"»(а.с. 27 Т. №1). 27 грудня 2023 року адвокат Зубчук О.Р. подала апеляційну скаргу на рішення Конотопського міськрайонного суду від 01 березня 2023 року у справі № 577/53/23 (а.с. 90-101 Т. №1) та клопотання про зупинення розгляду справи до залучення правонаступника [PERSON] (а.с. 102 Т. №1). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17 Т. №1). Після смерті останнього спадщину прийняла його дружина [PERSON] (а.с. 19, 24 Т№ 1). 11 січня 2023 року адвокат Зубчук О.Р. повідомила Сумський апеляційний суд про припинення її повноважень як представника позивача у справі № 577/53/23 (а.с. 103-104 Т. №1). 30 листопада 2023 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 105 Т. №1). З довідки АТ «Ощадбанк» вбачається, що 24 березня 2023 року через Мобільний банкінг проведено операцію по перерахуванню коштів в сумі 3600,00 грн з картки [NUMBER] на картку [NUMBER] (а.с. 15 Т. № 1). Згідно офіційного курсу гривні щодо долара станом на 28.10.2021 офіційний курс за 1 долар США становив 26,3712 (а.с. 8 Т. №1). Згідно офіційного курсу гривні щодо долара станом на 23.02.2022 офіційний курс за 1 долар США становив 28,9877 грн (а.с. 13 Т. №1). 04 жовтня 2023 року [PERSON] отримала від [PERSON] рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до ДЗК від 22.11.2022, а також технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (а.с. 86 Т. №1). Згідно інформації з ЄДР, Адвокатське об`єднання «ЛігалАрт» зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Засновники [PERSON] , [PERSON] (а.с. 156-157 Т. №1). 16 жовтня 2024 року [PERSON] надано Звіт про виконання договору від 28.10.2021 року на загальну суму 106\~151,74 грн (95525 + 10626,74 = 106\~151,74 грн.) (а.с. 241 Т. №1). За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, [PERSON] з 21.09.2004 року по 25 червня 2020 року була зареєстрована як ФОП, види діяльності оптова торгівля і посередництво в оптовій торгівлі (а.с. 235 Т. №1). 3 27 червня 2024 року ФОП [PERSON] має основний вид діяльності діяльність у сфері права (а.с. 237 Т. №1). Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідом [PERSON] . Їй відомо, що остання разом з покійним чоловіком [PERSON] звернулися за правою допомогою до якогось адвоката з приводу земельного спору, але адвокат нічого не зробив. Перед війною 23 лютого 2022 року свідок перебувала на залізничному вокзалі, де також були Родічеви, які передали жінці адвокату 500 доларів США, про що розповіли свідку. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] є його хрещеною. 28 жовтня 2021 року він був вдома у хрещеної. У його присутності, на веранді дочка хрещеної передала жінці, яку він вважав адвокатом, 2500 доларів США за якусь роботу. ІV. Норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст.\~3\~ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до\~п.1\~ч.2\~ст.\~11\~ЦК України\~підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст.\~131-2\~Конституції України для надання\~професійної правничої\~допомоги в\~Україні діє\~адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат\~здійснює представництво\~іншої особи\~в суді,\~а також\~захист від\~кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст. 8 Конституції України). Адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом (п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4) ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Згідно із ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті\~203 цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом ч.1, ч.2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від10 квітня 2019 року у справі N 463/5896/14-ц (провадження N 14-90 цс19) дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи iнтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Частина 3 ст.\~12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положеннями ч. 1-4 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст.\~81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). V. Оцінка суду. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Taкi висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20). Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу. Суд також враховує правовий висновок\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 25.06.2019\~у справі\~№ 924/1473/15\~та від\~25\~червня 2019\~року у\~справі №\~924/1473/15\~відповідно до\~якого посилання\~суду в\~рішенні на\~інші норми\~права,\~ніж зазначені\~у позовній\~заяві,\~не може\~розумітися як\~вихід суду\~за межі\~позовних вимог. У зв`язку з цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує при прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Посилання позивачів у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню в цій справі,\~не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки суд при вирішенні справи враховує підставу (обґрунтування) та предмет позовних вимог. Підставою позову\~є фактичні обставини, що наведені в заяві, тому зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Таким чином, визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У такий спосіб здійснюється\~"право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у\~справі "Кутіч проти Хорватії", заява № 48778/99) Відтак, суд при ухваленні рішення в справі за позовом [PERSON] застосовує норми права, викладені в розділі IV «Норми права» цього рішення. Суд встановив, що відповідач у справі [PERSON] на час укладення 28 жовтня 2021 року договору про надання правничої допомоги не мала статусу адвоката, а відтак в силу вимог ст. 131-2 Конституції України, Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» не була наділена правом на укладення договору з [PERSON] про надання правничої допомоги. Поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати. Натомість представництво у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абз.2 пп.2.2.1 пп.2.2 п.2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду від 31.10.2019 №4-в/2019 щодо скасування адвокатської монополії). Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що договір про надання правничої допомоги від 28 жовтня 2021, виконавцем за яким є [PERSON] є нікчемним, враховуючи, що [PERSON] в силу вимог ст. 131-2 Конституції України не мала права укладати такий договір. Відповідач [PERSON] визнала отримання від [PERSON] коштів в доларах США, перерахунки на картку в сумі вказаній в позові, отримання коштів готівкою в гривнях. Суд враховує, що позивач прохав зобов`язати відповідача повернути 104211 грн, проте до вказаної суми включено 25 грн (а.с7 Т. №1) та 41 грн (а.с. 15 т № 1) комісії за перерахування коштів на картку відповідача, а тому 66 грн (25 + 41 = 66) не може бути стягнуто з відповідача в порядку застосування реституції нікчемного правочину. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати [PERSON] повернути отриманні останньою 104145 грн. за договором про надання правничої допомоги від 28.10.2021 року. Суд відхиляє твердження відповідача та її представника щодо відсутності права вимоги у позивача, яка є дружиною і спадкоємицею [PERSON] , враховуючи, що укладений 28 жовтня 2021 року договір про надання правничої допомоги, виконавцем за яким є [PERSON] , є нікчемним, тобто таким, що не створював юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд зауважує, що тлумачення абзацу 2 частини п`ятої статті 216\~ЦК України свідчить, що суду надається можливість самостійно застосувати правові наслідки недійсності тільки нікчемного правочину і не може вважатися порушенням правил диспозитивності. Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 320/2617/17. Доводи відповідача про укладення 28.10.2021 року довіреності, договору про надання правничої допомоги з адвокатом Кілічава, а також подальше надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Зубчук О.Р., не спростовують нікчемність договору про надання правничої допомоги від 28.10.2021 року укладеного з [PERSON] , який остання в силу вимог ст. 131-2 Конституції України не мала права укладати. Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача відзвітувати про особисто фактично виконані роботи та витрати за договором про надання правничої допомоги від 28 жовтня 2021 року, враховуючи нікчемність останнього. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial