Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. 13 серпня 1999 року зареєстрований за №960. Свої вимоги мотивувала тим, що мала на праві власності квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу державної квартири посвідченого Знам`янської міською держнотконторою 28.04.1992 за №771, зареєстрованому в Знам`янському БТІ 14.05.1992 по р.№4952/24. У 1999 році помер чоловік позивача [PERSON] і, таким чином, у вже пенсійному віці позивач залишилася сама. Маючи поважний вік та низку хронічних вікових хвороб, потребувала допомоги у хатньому господарстві та догляді. Єдина донька [PERSON] на той час проживала в росії і приїхавши на похорони батька, обіцяла згодом повернутися в Україну і доглянути позивача в старості при умові, що вона подарує їй свою квартиру. Позивач на ці її умови погодилася і 13 серпня 1999 року підписала в нотаріуса договір дарування, яким подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , вважаючи що підписує договір дарування з умовою довічного утримання і забезпечує собі, таким чином, догляд та утримання до смерті. Ніякого утримання від [PERSON] позивач ніколи не отримала. З часу отримання у дарунок цієї квартири відповідач лише один раз ненадовго приїздила в Україну, але наміру проживати в цій квартирі, реєструватися, сплачувати комунальні послуги, ніколи не висловлювала. Ніхто крім позивача весь цей час в квартирі не проживав, тобто фактично передання квартири від позивача до [PERSON] не відбувалося. Договір дарування вважає та просить визнати недійсним як такий, що вчинений під впливом помилки. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник надала заяву про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами, підтримала вимоги позову та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву не надав. Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частини 5 статті 13 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Обов`язок доказування відповідно зі статтею 12 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , про що складений договір дарування 13 серпня 1999 року, посвідчений державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В., зареєстрований в реєстрі за №960, в бюро технічної інвентаризації 10 лютого 2000 року, записано в реєстрову книгу за №4952/24. Відповідно до довідки квартального комітету №2 м. Знам`янка від 11.06.2024 встановлено, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] одна. Відповідно до відомостей про отримуваний дохід, позивач отримує соціальні виплати від управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.\~Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема\~договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини першої\~статті\~15, частини першої статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною третьою\~статті 6 ЦК України\~сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. За частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Статтею 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 759/17065/14-ц (провадження № 61-2779св18) зроблено висновок щодо застосування статті 229 ЦК України та вказано, що під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення. У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 288/1366/21 (провадження № 61-8441св22) зазначено, що наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, - суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі (іншому житлі) після укладення договору дарування. Виключно у разі встановлення цих обставин правила частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими. Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів обставини, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Обставинами, які можуть свідчити про відсутність волевиявлення на укладення договору дарування житла є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати у спірній квартирі після укладення договору дарування. Матеріалами справи підтверджується, що позивач не мала наміру дарувати спірну квартиру, що є її єдиним житлом. При укладенні спірного правочину у дарувальника було відсутнє волевиявлення на безоплатне відчуження належної їй на праві власності квартири, в якій вона залишилася проживати після укладення договору, фактично не передавши її на користь обдарованої, тому вимога про визнання недійсним договору дарування квартири підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved