Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Посилається на те, що станом на 24.08.1991 року заявниця проживала разом з матір`ю на території України на [ADDRESS] . Зазначала, що вона ніколи не отримувала паспорт громадянина України. Рішенням територіального підрозділу Державної міграційної служби України їй відмовлено в оформленні паспорта громадянина України вперше, оскільки факт належності заявниці до громадянства України не встановлено та не вбачається можливим ідентифікувати її особу. Просить встановити особу заявниці, а саме [PERSON] , [INFO] та встановити факт її постійного проживання у неповнолітньому віці станом на 24.08.1991 на території України. Ухвалою суду від 14.10.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що станом на 24.08.1991 року вона проживала разом з матір`ю на території України на [ADDRESS] . Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що [PERSON] не може отримати паспорт громадянина України вперше, оскільки не може пройти процедуру встановлення її особи в позасудовому порядку. [PERSON] була евакуйована з місця постійного проживання у Донецькій області та зв`язку з родичами, які можуть підтвердити її особу, не має. [PERSON] народилася [INFO] та в неповнолітньому віці станом на 24.08.1991 проживала з матір`ю на території України на [ADDRESS] без офіційної реєстрації місця проживання. Без паспорта громадянина України [PERSON] позбавлена можливості отримувати гуманітарну допомогу та користуватися медичними послугами. В судовому засіданні представник заінтересованої особи Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України Дика Ю. А. пояснила, що [PERSON] зверталася до Монастирищенського сектору управління Державної міграційної служби України із заявою про оформлення паспорта громадянина України вперше після досягнення вісімнадцятирічного віку. На підставі вказаної заяви проводилась процедура встановлення особи [PERSON] Управлінням Державної міграційної служби України було підтверджено факт державної реєстрації народження [PERSON] , але особу заявниці не ідентифіковано, та не встановлено факт належності до громадянства України, в зв`язку з чим прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що йому відома особа [PERSON] , яка народилася [INFO] . Разом з нею він проживав разом однією сім`єю в місті Бахмут, а також на даний час проживає в селі Хейлове Уманського району Черкаської області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що їй відома особа [PERSON] , оскільки вони з 2011 року працювали разом без офіційного оформлення трудових відносин на території Донецької області. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого «Українським горсоветом г. Селидово Донецкой области» 14.02.1986, [PERSON] народилась [INFO] в місті Українськ Донецької області (актовий запис № 25). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00045655041 від 22.06.2024 та повного витягу з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про встановлення батьківства №00045655065 від 22.06.2024 вбачається, що 15.12.1985 в місті Українськ Донецької області народилася [PERSON] (актовий запис 25). Матір`ю заявниці є [PERSON] , [INFO] , яка проживала на [ADDRESS] . Батьком є [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 01.09.2001 року по 17.02.2002 року навчалася в Професійно-технічному училище №129 в місті Курахове Донецької області, що підтверджується листом Курахівського професійного ліцею від 17.03.2023 №1/12-14. Мати заявниці [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00045655082 від 22.06.2024. З довідки ВОМІРМП УПГПРЕ ГУДМС України в Донецькій області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою або знятою з місця реєстрації не значиться. Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виданої Мар`їнською об`єднаною ДПІ [PERSON] 23.12.1999 присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . З листа Державної міграційної служби від 26.05.23 №6.1-5135/2-23 вбачається, що на ім`я [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України у формі картки, паспорт громадянина України зразка 1994 року, паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року не оформлявся. Згідно з довідкою виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області від 10.05.23 №79 [PERSON] , [INFO] перебувала на території села Лукашівки та проживала в МКП ВПО за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку за результатами проведення процедури встановлення особи [PERSON] , затвердженого заступником начальника ЦПМУ ДМС 30 липня 2024 року, особу [PERSON] не встановлено, що є підставою для відмови в оформленні паспорта громадянина України. Вказаним висновком встановлено, що [PERSON] не зверталася за оформленням належності до громадянства України, процедуру встановлення особи раніше не проходила, не притягувалася до адміністративної відповідальності, заборони в`їзду, прийняття рішення про добровільне чи примусове повернення, примусове видворення не приймалося, посвідкою на постійне чи тимчасове проживання в Україні не документувалася, втрата громадянства їй не оформлялася. Підтверджено факт державної реєстрації народження [PERSON] . Рішенням Монастирищенського сектору ЦПМУ ДМС від 09.08.2024 відмовлено [PERSON] в оформленні паспорта громадянина України на підставі підпункту 1 та 6 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року, № 302. Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України», Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року, № 302 (далі Порядком № 302), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001 (далі Порядок № 215/2001). Щодо вимоги заяви про встановлення особи Згідно із підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлено, що у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Згідно з пунктом 19 Порядку № 302 подання документів для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта здійснюється лише до територіального органу/територіального підрозділу ДМС у разі оформлення паспорта вперше після досягнення 18-річного віку особі, яка надала, зокрема рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи). Підпунктом 6 пункту 35 Порядку № 302 встановлено, що заявник для оформлення паспорта подає, зокрема рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи). Пунктом 43 Порядку № 302 встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. Згідно з пунктом 44 Порядку № 302 за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту державної реєстрації народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником. Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку. Відповідно до пункту 45 Порядку № 302 матеріали перевірок (у разі надіслання запитів та отримання відповідей на паперових носіях), акт встановлення особи, висновок за результатами встановлення особи скануються та вносяться до відомчої інформаційної системи ДМС. Згідно з вимогами вищевказаного законодавства України, у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. Судом на підставі доданих до заяви доказів встановлено, що заявниця, яка звернулася до суду з заявою про встановлення юридичних фактів, дійсно є [PERSON] , яка народилась [INFO] в місті Українськ Покровського району Донецької області. Встановлення особи має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє звернутися до територіального управління Державної міграційної служби для вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України. Щодо вимоги заяви про встановлення факту проживання на території України Згідно з пунктами 39, 44 Порядку № 302 рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС, зокрема за результатами перевірки факту належності особи до громадянства України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 7 Порядку № 215/2001 встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, а також осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року (підпункт «в» пункту 10 Порядку № 215/2001). Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Згідно з частиною 2 статті 17 Цивільного кодексу Української РСР місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. З доказів в матеріалах справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , станом на 24.08.1991 року було п`ять років та вона проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] на [ADDRESS] , тобто на території України. Встановлення юридичного факту постійного проживання заявниці в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року, породжує для неї юридичні наслідки, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України. З огляду на вказане заяву [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, слід задовольнити повністю. Відповідно до\~вимог ч.\~7\~ст.\~294\~ЦПК України\~при ухваленні\~судом рішення\~судові витрати\~не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved