Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з ТзОВ «Будівельно-Інвестиційна Компанія «Рубікон-Груп» на його користь пеню у розмірі 6322792,80 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.11.2021 року він уклав з відповідачем попередній договір на купівлю квартири [ADDRESS] . Відповідно до умов договору, оплатила повну вартість квартири у розмірі 577424,00 гривень, а відповідач зобов`язався здати будинок в експлуатацію у І кварталі 2022 року. Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, будівництво будинку не завершене і такий в експлуатацію не зданий. Тим самим, порушуються її права, як споживача, за що відповідач зобов`язаний йому сплатити пеню у розмірі 3% від вартості робіт за кожен день прострочення. За період з 13.11.2022 року по 13.11.2023 року розмір пені становить 6322792,80 гривень. Дану суму просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Водночас, подав клопотання про зменшення розміру пені. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. При цьому, з огляду на характер допущеного відповідачем порушення щодо визначення розміру пені покладається на розсуд суду, при цьому, зазначив, що розмір пені визначався на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вважаючи обрахований позивачем розмір пені занадто завищеним. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09.11.2021 року між позивачем та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , за умовами якого сторони зобов`язались в майбутньому укласти основний договір купівлі-продажу квартири у дев`ятиповерховому будинку по [ADDRESS] . Будинок, в якому знаходитиметься квартира, має бути введений в експлуатацію у І кварталі 2022 року. Вартість квартири становить 577424,00 гривень. Згідно довідки відповідача від 09.11.2021 року, на виконання умов попереднього договору позивач сплатив визнану вартість квартири в сумі 577424,00 гривень на рахунок відповідача. Станом на даний час будинок в експлуатацію не зданий, чого сторонами у справі не оспорюється і що відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно розрахунків позивача, за період з 13.11.2022 року по 13.11.2023 року розмір пені, яка обрахована відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», становить 6322792,80 гривень. З метою стягнення зазначених коштів в примусовому порядку позивач звернулася до суду з цим позовом. Так, частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Тобто у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Під час розгляду цивільної справи № 320/5115/17 (постанова від 09.11.2021 року) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та

Outcome: partial