Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

Адвокат Сагайдак Денис Сергійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив визначити додатковий тримісячний строк, з моменту набрання чинності рішенням суду у цій справі, достатній для подання [PERSON] , [INFO] , заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Мотивуючи свою заяву тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем та її батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивача. Позивач двічі була одружена. Зміна її прізвищ із « [PERSON] » на « [PERSON] » та в подальшому, на « [PERSON] » підтверджується змістом витягів з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00046718111 від 28.08.2024 року та №00046718357 від 28.08.2024 року. [PERSON] на підставі ст.ст.1217,1222,1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] . Крім неї, інші спадкоємці майна, що залишилось після його смерті, за законом чи за заповітом, та/або які б мали право на обов`язкову частку у спадщині відсутні. З питання оформлення спадщини [PERSON] звернулась до державного нотаріуса ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, проте їй було надано постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що вона пропустила 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька та не підтверджується документально факт спільного проживання з померлим Зазначив, що 30.05.2024 року (в межах шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця) [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до консульської установи України Консула України в м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, за місцем свого фактичного проживання та перебування в цей час, що підтверджується копією заяви, зареєстрованої у реєстрі за №570/2017-24 від 30.05.2024 року. Уповноваженим Консулом позивачу було надано роз`яснення про те, що ця заява буде направлена до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, шляхом електронного документообігу. Відповідно, строк подання такої заяви, визначений ст.1270 ЦК України, на думку позивача, пропущено не було. Причини відсутності цієї заяви в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті її батька, позивачу невідомі. Факт постійного перебування позивача за кордоном в період часу з 17.04.2023 року по 24.08.2024 року також підтверджується змістом її закордонного паспорту. У зв`язку з чим [PERSON] звернутися до суду із вказаним позовом за захистом своїх законних прав на спадкування за законом після смерті батька. Ухвалою суду від 13.09.2024 року позовну заяву про надання додаткового строку для прийняття спадщини було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою 03.10.2024 року суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач до судового засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання. Представник позивачки [PERSON] надав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, просив задовольнити позовні вимоги. ТЕРИТОРІАЛЬНА ГРОМАДА МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ В ОСОБІ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, представником ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ МІСТІ РАДИ Логіновим Д.В. подано заяву про розгляд справи без його участі, просив винести рішення з урахуванням пояснень на позовну заяву. Представник ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ МІСТІ РАДИ Логінов Д.В. скористався правом подання письмових пояснень в яких зазначив, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №362/5972/18 зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. При цьому сам по собі факт того, що пропущений строк для прийняття спадщини є незначним, без доведення поважності причини його пропуску, не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішення просив прийняти згідно чинного законодавства та з урахуванням доказів наявними у справі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим ПОКРОВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА), серія [NUMBER] від 12.01.2024 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 57 (а.с.9). У відповідності\~до свідоцтва\~про народження\~ [PERSON] ,\~яка народилася\~ [INFO] ,\~в графі\~батьки зазначено\~батько -\~ [PERSON] ,\~мати -\~ [PERSON] .Свідоцтво\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~актовий запис\~про народження\~№ 782,\~виданим повторно\~30.08.2024\~року (а.с.6). [PERSON] двічі була одружена. Зміна її прізвищ із « [PERSON] » на « [PERSON] » та в подальшому, на « [PERSON] » підтверджується змістом витягів з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00046718111 від 28.08.2024 року та № 00046718357 від 28.08.2024 року (а.с.7-8). [PERSON] звернулася до Консульства України в Дубай в якій зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] та вона приймає спадщину після свого померлого батька, де б вона не була та з чого вона б не складалася. Вказана заява 30.05.2024 року Консулом України в Дубаї (ОБ`ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ) [PERSON] засвідчено справжність підпису [PERSON] . Особу [PERSON] встановлено. Зареєстровано у реєстрі за № 570/2017-24 (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Тімошиної О.В. 05.09.2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому [INFO] батькові [PERSON] у зв`язку з тим, що пропущений строк прийняття спадщини та не підтверджено документально факт спільного проживання з померлим (а.с. 12). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1269 ЦК України\~Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою\~статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився й Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонним; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року по справі № 6-1215цс16, Верховний Суд від таких висновків не відступав, про що свідчить практика застосування норм права у подібних правовідносинах, викладена у постановах від 18 січня 2018 року по справі № 198/476/16, від 01 лютого 2018 року по справі № 712/656/15, від 06 червня 2018 року по справі № 592/9058/17, від 11 липня 2018 року по справі № 381/4482/16-ц, від 25 квітня 2019 року по справі № 761/794/15-ц, від 17 червня 2020 року по справі № 520/10377/17, від 18 травня 2021 року № 615/1337/19 Згідно п.3\~постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, п.3 постанови КМУ № 164 суперечить ст.ст.1270,\~1272 ЦК, а тому не підлягає застосуванню, зазначеного висновку дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 25.01.2023 по справі №676/47/21. Внаслідок широкомасштабного вторгнення військ РФ на територію України 24.02.2022 р.\~Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні»\~було запроваджено на території України воєнний стан, який неодноразово продовжено. Пунктом 3\~постанови КМУ №164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~в ред. від 06.03.2023 року установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 25.01.2023 року по справі №676/47/21 зазначив, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України\~(частина друга\~статті 4 ЦК України). Тлумачення норм права, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті\~1270,\~1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга\~статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя\~статті 1272 ЦК України); законодавець як у\~статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах\~ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям\~1270,\~1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» зазначив, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119). Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи,\~які не\~впроваджують або\~не дотримуються\~своїх власних\~процедур,\~не повинні\~мати можливість\~отримувати вигоду\~від своїх\~протиправних дій\~або уникати\~виконання своїх\~обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). Згідно матеріалів справи на час смерті батька позивачка [PERSON] перебувала в ОАЕ, що підтверджено копією закордонного паспорту з відміткою про перебування в вищезгаданій державі (а.с.14-14 зворотній). Дипломатичні та консульські установи України за кордоном вчиняють нотаріальні дії, передбачені законодавством України. Порядок вчинення нотаріальних дій консулом визначається\~статтею 38 Закону України «Про нотаріат», статтею 44 Консульського Статуту України, Положенням про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України та іншими актами законодавства України. Так, згідно ч.3 ст.43 Консульського Статуту України консул щодо осіб, які постійно проживають за кордоном, у встановленому порядку виконує рішення Президента України з питань громадянства, видає особам, які набули громадянство України, документи, що підтверджують громадянство України, довідки про припинення громадянства України, вилучає в осіб, громадянство яких припинено, документи, що підтверджують громадянство України, веде облік осіб, які набули громадянство України або припинили громадянство України. Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України № 142/5/310 від 27.12.2004\~затверджено Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України (далі - Положення). Статтею 38 Закону України «Про нотаріат»\~та п.1.3 Положення визначено, що консулами вчиняються, зокрема такі види нотаріальних дій: видаються свідоцтва про право на спадщину; засвідчують справжність/вірність підпису на документах. Згідно п.2.3 Положення при вчиненні нотаріальних дій консул установлює особу учасників цивільних правовідносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина. Відповідно до пункту 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна. Згідно п.3.3, 3.4, 3.5 Порядку заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. Також, п.3.21 Порядку визначено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] .05.2024 року звернулася до КОНСУЛЬСТВА УКРАЇНИ в ДУБАЇ із заявою про прийняття спадщини щодо свого померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.10) Консул вчиняє нотаріальні дії в день пред`явлення всіх необхідних для цього та підготовлених (надрукованих) відповідно до вимог закону документів, сплати консульського збору і відшкодування фактичних витрат. Вчинення нотаріальних дій може бути відкладене при необхідності витребування додаткових відомостей чи документів або направлення документів на експертизу, а також на інших підставах, передбачених законодавством України. Нотаріально посвідчувані угоди, а також доручення, заяви та інші документи підписуються заявником особисто в присутності консула, який вчинює нотаріальні дії. Якщо вчинення нотаріальної дії суперечить законодавству України, консул відмовляє у вчиненні такої дії. Консул не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства України, або можуть за своїм змістом завдати шкоди інтересам України, або містять відомості, що порочать честь і гідність громадян. Однак, як вбачається із поданої заяви, Консулом України в Дубаї (ОБ`ЄДНАНІ АРАБСЬКІ ЕМІРАТИ) [PERSON] засвідчено справжність підпису [PERSON] . Особу [PERSON] встановлено (а.с. 10). Дипломатичне представництво чи консульська установа України, до якої подано документи про встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує належність особи до громадянства України. Згідно із матеріалами спадкової справи, яка заведена державним нотаріусом ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Тімошиної О.В. після померлого [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини 28.08.2024 року звернулася лише [PERSON] , інших спадкоємців не має (а.с. 27-41). Враховуючи викладене є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

Outcome: approved