Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Коваленко А.С. звернулася до суду з даним позовом, вказавши, що сторони перебували у шлюбі з 23.05.2018р. по 14.11.2019р. За час спільного подружнього життя в них народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку згідно судового наказу №454/2179/19 від 13.08.2019р. Однак, після постановлення вищевказаного судового рішення виникли обставин, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, що передбачають зменшення розміру аліментів, зокрема: у позивача змінився сімейний стан та народилася донька\~\~ [PERSON] , [INFO] . Окрім того в квітні 2023 року Чернігівським районним судом винесено судовий наказ №748/1495/23 відповідно до якого з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку. На даний час з позивача стягується 70 % його заробітку по вищевказаних судових наказах, що значно більший у відсотковому відношенні розмір за максимально допустимий визначений законодавством. Більше того, внаслідок вторгнення військ російської федерації на територію України позивач втратив житло за адресою с.Буди, Чернігівського району Чернігівської області, який належить його матері однак іншого житла у нього немає. Таким чином, матеріальний стан [PERSON] істотно погіршився з незалежних від нього підстав. Зазначає також, що у [PERSON] погіршився стан здоров`я, оскільки переніс оперативне втручання та перебував на стаціонарному лікуванні з 28.02.2023р. по 09.03.2023р. (30 діб) та планує в цьому році повторно звертатися за оперативною медичною допомогою. На даний час позивач служить в лавах ЗСУ що зумовлює додаткові витрати на військову амуніцію. За сукупністю таких обставин позивач вважає за\~\~ необхідним зменшити розмір аліментів\~ з 1/4 до 1/6 частки\~ всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки [PERSON] адвокат Семенюк А.В. просить суд відмовити у позові повністю, вважає поданий позов необґрунтованим та таким, що не доведено належних доказів погіршення матеріального стану позивача, його здоров`я тощо. Вважає за необхідне наголосити, що в рамках виконавчого провадження, внаслідок ухилення позивача від належного виконання батьківського обов`язку по утриманню свого неповнолітнього сина, виникла заборгованість на суму 165650,39грн. Більше того, позивач має можливість також звернутися до суду із позовом про зменшення аліментів які стягуються з нього на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, однак цього не зробив, що вважає несправедливим зменшувати аліменти які стягуються з нього на користь відповідачки. Погіршення матеріального становища позивача вважає не доведеним, оскільки ним не додано доказів на понесення витрат по відновленню пошкодженого будинку. Більше того, його матір має змогу отримати грошову компенсацію за зруйноване житло внаслідок збройної агресії рф. Із медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що позивач виписався у задовільному стані, жодних доказів на необхідність продовження лікування не надано. Таким чином, за відсутності доведення своїх вимог позивачем належними та допустимими доказами, вбачається, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що Сокальським районним судом при винесені судового наказу від 13.08.2019р. №454/2179/19 не враховано той факт що позивач уже мав від першого шлюбу сина [PERSON] , [INFO] , а після народження доньки [PERSON] , [INFO] у нього на утриманні стало троє дітей, що має істотне значення для правильного вирішення спору. Щодо утворення заборгованості по аліментах зазначає, що до 2022 року офіційно не працював тому платив кошти в добровільному порядку, а після офіційного працевлаштування державним виконавцем не відразу було звернуто стягнення на його заробітну плату, що призвело до утворення боргу. Вважає, що з урахуванням принципу розумності та справедливості між усіма дітьми аліменти повинні стягуватися в рівній мірі. Позивач та його представник, в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують повністю, просять розглядати справу у їхній відсутності. Відповідач та її представник, в судове засідання не з`явились, суду надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності, у задоволенні позову відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом і не оспорюється ніким із її учасників, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . 13.08.2019 року Сокальським районним судом Львівської області винесено судовий наказ №454/2179/19 яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду у Міжрайонному відділі ДВС м.Чернігів відкрито виконавче провадження №61170551. Також судом встановлено, що [PERSON] є батьком ще двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (судовий наказ від 26.04.2023р. №748/1495/23 Чернігівського районного суду Чернігівської області). На виконанні у Чернігівському відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження по вищезазначених судових рішеннях. Із відповіді на адвокатський запит встановлено, що позивач проходить військову службу по мобілізації із 03.11.2022 року, розмір аліментів які стягуються з його заробітної плати становить 70% всіх видів його заробітку: на користь [PERSON] 50% та на користь [PERSON] 20%, долучено звіт про здійснені відрахування та виплати. Також із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України та отримав травми після чого переніс оперативне втручання, що стверджується довідкою з військово-лікарської комісії та виписки з медичної картки. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за гр. [PERSON] відсутні відомості щодо нерухомого майна. В позовній заяві [PERSON] також посилається на зміну свого матеріального становища на той факт, що будинок у якому він із матір`ю проживає зазнав пошкоджень внаслідок бойових дій, що підтверджено Актом комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії рф від 26.09.2022р. №127. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма містить підстави для коригування аліментів шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення, відповідно до статті 192 СК України, посилається на обставини погіршення свого майнового становища через наявність у нього ще двох дітей на утримання яких з нього стягуються аліменти, пошкодження житла внаслідок збройної агресії, а також погіршення стану здоров`я пов`язаного з проходженням військової служби. Твердження відповідачки про наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів у сумі 115899,44грн., яка підтверджена інформацією з Чернігівського ВДВС у Чернігівському районі від 27.09.2024р., спростоване позивачем, оскільки до лютого 2022 року позивач офіційно не працював а після мобілізації отримував заробітну плату, однак звернення стягнення відбулося не одразу, що призвело до утворення такої суми боргу. Варто також відмітити, що зі звіту про здійснені відрахування та виплати бухгалтера військової частини вбачається, що з [PERSON] здійснюються відрахування за судовим наказом №748/1495/23 та №454/2179/19 до прикладу у березні 2024 року проведено сплату за лютий 2024р.\~ за судовим наказом №748/1495/23 24217,78грн. а за судовим наказом №454/2179/19 26644,65грн. Таким чином вбачається що на користь відповідачки на утримання сина сплачується більша сума ніж за виконавчим провадженням по аліментах на двох інших дітей позивача. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Наведені обставини та докази свідчать про те, що матеріальний стан позивача дійсно змінився в бік погіршення, враховуючи те , що з позивача також стягуються аліменти на двох інших його дітей, наявність захворювання пов`язаного з проходженням військової служби, а тому вбачаються підстави для задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/6 частки від його доходів. При цьому, суд враховує інтереси усіх дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також стан здоров`я позивача. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved