Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У липні 2024 року позивач через свого представника звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з вище вказаним позовом, який за правилами загальної підсудності був переданий на розгляд Першотравневому районному суду м.Чернівці. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 06.11.2020 року між відповідачем та АТ «Укрсиббанк» було укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 96951813000 відповідно до якого відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 50 000,00 грн. зі строком його дії до 05.12.2022 року та зобов`язувався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників AT «Укрсиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 10-го числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку. В подальшому, 25 січня 2023 року між AT «Укрсиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» був укладений договір факторингу № 237, відповідно до якого AT «Укрсиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] . Вказував на те, що всупереч умовам договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 06.06.2024 року його заборгованість становить 76 094,66 грн. з яких: 47476,94 грн. - заборгованість за основним боргом; 28617,72 грн. - заборгованість за відсотками. З урахуванням наведеного, посилаючись на норми матеріального права, умови кредитного договору та договору факторингу, просив стягнути з відповідача на користь позивача вище вказану заборгованість та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась\~у відсутності\~відповідача,\~який \~не з`явився\~ \~в судове\~засідання незважаючи\~на те,\~що \~вважається належним\~чином повідомленим\~ про\~час та\~ місце\~розгляду \~справи \~за адресою\~ \~ \~зареєстрованого місця\~проживання.\~Про причини\~своєї неявки\~ суд\~не повідомив\~ і\~не подав\~ \~ відповідної\~мотивованої \~заяви про\~відкладення розгляду\~справи. Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/ , а також інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. У своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд вказав на те, що сам факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав судові повістки за належною адресою, самостійно зазначеною стороною у справі, та яка повернулася в суд у зв`язку з неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом, а також відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~ що\~06.11.2020\~ року\~ відповідач\~підписав \~договір-анкету\~№№ 96951813000\~про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) та акету-заяву на надання споживчого кредиту відповідно до яких погодився із умовами кредитування, викладеними у Договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників AT «Укрсиббак», які розмішені (оприлюднені) на сайті банку www.my.ukrsibbank.com (а/с 11, 14). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Умовами укладеного\~договору \~було передбачено,\~ що\~ \~банк на\~ підставі\~ наданих\~ відповідачем\~ відповідно\~до вимог законодавства\~України документів,\~ відкриває\~ йому\~ та\~обслуговує \~на умовах\~Тарифного плану «Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace», розмішені на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Відповідно до п. 2.1.1 Договору, відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляд встановленого ліміту кредитування у розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч) гривень зі строком його дії до 05.12.2022 року. Також, умовами договору було передбачено: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки ї55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0%; пільговий період для погашення заборгованості встановлений 56 днів. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами споживчого кредитування позичальників AT «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 10-го числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку. Крім \~того,\~ договором\~ передбачена\~ \~ відповідальність\~відповідача,\~так у\~разі прострочення\~сплати Відповідачем\~чергового платежу\~Позивач має\~право вимагати\~сплати Відповідачем\~комісії за\~надання послуг\~з управління\~кредитом при\~простроченні сплати\~платежу у\~розмірі до\~500\~грн.,\~ а\~за\~ порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбаченні кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або терміни сплати процентів та/або комісій. Позивач має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Також, з матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2023 року між AT «Укрсиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» був укладений договір факторингу № 237, відповідно до якого AT «Укрсиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] (а/с 38). Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з Витягу з реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу, станом на 06.06.2024 року заборгованість відповідача становить 76 094,66 грн. з яких: 47476,94 грн. - заборгованість за основним боргом; 28617,72 грн. - заборгованість за відсотками, та саме на таку суму позивач набув право вимоги (а/с 45). 26.03.2024 року позивач направив на адресу відповідачу відповідну письмову вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості, натомість відомостей про належне реагування відповідача на таку вимогу матеріали справи не містять (а/с 30). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності до вимог ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути вище вказану заборгованість. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір та доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору матеріали справи не містять. \~ \~ \~ \~ На підставі вище викладеного та

Outcome: approved