Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-10 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ\~ФІНАНС" (далі ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 05 листопада 2021 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №\~744979, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок у розмірі 20000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов"язався повернути кредит в порядку та на умовах визначених цим договором. \~ \~ \~ \~28 серпня 2023 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС"\~укладено договір\~факторингу №\~2808-23,\~ відповідно до умов якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого станом на дату відступлення прав вимоги 28 серпня 2023 року, допустив заборгованість у розмірі 49269,96 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 19607,64 грн, та заборгованості за відсотками 29662,32 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача згідно поданої письмової заяви просив про розгляд справи без участі позивача, щодо ухвалення заочного рішення заперечень не мають. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. В письмовій заяві від 26 вересня 2024 року вказав про визнання позовних вимог в частині стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі. Також звернувся з письмовим клопотанням, в якому у зв"язку з визнанням позову в частині стягнення кредитної заборгованості, просив про зменшення судових витрат на правничу допомогу до співмірних з половиною суми прожиткового мінімуму працездатних осіб на місяць, до 1514,00 грн. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає\~можливим проводити\~розгляд справи\~за відсутності\~сторін, на підставі наявних у справі доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 05 листопада 2021 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір №\~744979 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти на споживчі потреби шляхом перерахування на його картковий рахунок у розмірі 20000,00 грн, та 5000,00 грн на користь банку з метою виконання зобов"язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору. Загальний розмір кредиту склав 25000,00 грн (а.с. 70-81). Сторони погодили строк кредитування 1096 днів, з кінцевим поверненням 05 листопада 2024 року (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначили в графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125 % річних); за всі наступі дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних, що узгоджується з п. 1.3, 1.4, 1.5, 2.1 договору. На умовах, встановлених договором, кредитодавець зобов"язався надати кредит у гривні, а позичальник одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов"язки, передбачені договором (п. 1.2 договору). Договір підписано власноручним підписом відповідача та відповілно до п. 9.2 договір набрав чинності з моменту його підписання. Факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача у розмірі 20000,00 грн підтверджується платіжним дорученням №\~11266 від 05 листопада 2021 року (а.с. 32). 28 серпня 2023 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" укладено договір факторингу №\~2808-23, у відповідності до умов якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" передав (відступив) ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" прийняв належні ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.45-56, 16). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року, ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~744979 від 05 листопада 2021 року в сумі 49269,96 грн, з яких: 19607,64 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 29662,32 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 18). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач зобов"язання за кредитним договором не виконав, після відступлення права грошової вимоги платежів для погашення існуючої заборгованості не здійснював (а.с.40). 15 листопада 2023 року позивач направляв на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 26-27), яку залишено без виконання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або закон ом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем договору про надання споживчого кредиту та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" за договором № 744979 про надання споживчого кредиту, до позивача у справі. Відповідач не довів належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, позов визнав. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо вречулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір № 42649746 про надання правовї допомоги від 11 грудня 2023 року укладеного між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та адвокатським бюро "Анастасії Міньковської" (а.с. 33-37), додаткову угоду № 003278412631 до договору №\~42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, укладену 27 червня 2024 року (а.с. 25), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Міньковської А.В. (а.с. 38-39), виписку з Єдиного державного реєтру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації діяльності адвокатського бюро "Анастасії Міньковської" (а.с. 22-23), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро "Анастасії Міньковської", необхідних для надання правничої допомоги (правової) допомоги за позовом ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с. 21), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послу) від 27 червня 2024 року вартістю на 6000,00 грн (а.с. 17). У відповідності до ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу. У стягненні решти витрат на правничу допомогу позивачу суд ухвалює про відмову. Крім того, при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 87). Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Наведені положення Закону кореспондуються із ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті. За такого, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1211,20 грн, з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial