Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-03 00:00:00

Представник позивача, через систему "Електронний суд", на підставі ст.10, 150, 180-184, 197 СК України, звернулася до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 р.н., що стягуються за рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2013, а також стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати. В обгрунтування позову позивач вказав, що від шлюбу з відповідачкою [INFO] народився син [PERSON] , який залишився проживати разом з відповідачкою. 05.02.2013 рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області було стягнуто аліменти з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з 15.01.2013 до повноліття сина, а саме до [INFO] . Він має постійне місце роботи, стабільний дохід. Станом на 08.12.2013 він не має жодної заборгованості перед відповідачкою по сплаті аліментів згідно виконавчого листа. Із вересня 2023 син переїхав проживати до нього, оскільки бажав продовжувати навчання у Науковому ліцеї м. Кропивницький, тож всіма питаннями, пов`язаними з вихованням, навчанням, фінансовими питаннями,одягом, їжею та забезпеченням всім необхідним займається він. В той же час, з нього продовжують стягуватися у примусовому порядку аліменти на користь матері [PERSON] і відповідачка отримує кошти. Враховуючи викладене, вважає за доцільним припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] . Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 12.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків (а.с.36-38). 15.03.2024 на виконання ухвали судді від 12.03.2024 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з квитанцією про оплату судового збору (а.с.42). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання (а.с.44-45). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.84-85). Представник позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просила задовольнити. Відповідачка належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.04.2014, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 21). 05.02.2013 Олександрівським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист у справі №397/93/13-ц (н/п 2/397/91/13) про стягнення з [PERSON] , [INFO] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.01.2013 дня подачі заяви та до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] (а.с. 18-19). Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 03.10.2023 №631/1839, виданої [PERSON] , на утриманні останнього знаходиться сім`я у складі: дружина [PERSON] , 1981 р.н., син [PERSON] , 2009 р.н. (а.с. 20). Відповідно до довідки №690 від 21.12.2023, виданої Комунальним закладом «Ліцей «Науковий» Кропивницької міської ради», [PERSON] дійсно навчається в даному закладі і наразі є учнем 9-ІІ класу; форма навчання денна; стипендії не отримує (а.с.9). Відповідно до довідки від 13.12.2023 №97174/30.18-25/3, виданої Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на виконанні у відділі станом на 08.12.2023 відсутня заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2/397/91/13, який виданий 05.02.2013 Олександрівським районним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини, сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.01.2013 та до повноліття сина [PERSON] , тобто до 05.03.2027 (а.с.8). Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 (яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 статті 179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Отже, статтею 179\~СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16-ц), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22) зазначається, що нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Відповідно до ч.1, 6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що дитина син [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача батька дитини шляхом видачі за рішенням суду виконавчого листа №397/93/13-ц (н/п 2/397/91/13), а проживає зі своїм батьком [PERSON] (позивачем у справі) та знаходиться на його утриманні, що не спростовано відповідачкою та підтверджується матеріалами справи. Отже, змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. А стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням ст.181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина та свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка з вересня 2023 проживає з ним. Межі здійснення цивільних прав визначені статтею 13 ЦК України. Згідно ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, те, що з вересня 2023 дитина проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким з позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина, суд робить висновок про те, що позов є обгрунтованим та порушене право позивача підлягає захисту шляхом припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідачки. Оскільки аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з моменту фактичного проживання дитини у позивача, тобто з 01.09.2023. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 968 грн. 96 коп. (а.с.43 на звороті).

Outcome: approved