Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" заборгованість суму заборгованості в розмірі 45287 (сорок п`ять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 12 копійок, інфляційні втрати 11548 (одинадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 23 копійки, три відсотки річних - 1931 (одна тисяча дев`ятсот тридцять одна) гривня 84 копійки та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що 27.06.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] (далі Відповідач), за допомогою Інформаційно_телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4378831 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 (далі Правила) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 24 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Дата повернення кредиту (2.07.2021). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 18.04.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/2023-Ф (далі Договір Факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну поштову адресу, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 14320 грн - тіло кредиту та 30967,12 грн - нараховані проценти, всього 45287,12 грн. Крім того, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загалом інфляційні втрати за даним кредитним договором склали 11548,23 грн. а також 3% річних становить 1931,84 грн. Відповідачкою не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, що суперечить нормам законодавства. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідачка має заборгованість, яка становить ціну позову. У судовому засіданні в режимі відео конференції представник позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримав в повному об`ємі. Вважає посилання представника відповідачки на безпідставне зарахування часткової оплати процентів на рахунок Кредитора в розмірі 50 грн. на банківську картку 25.01.2022 таким, що не заслуговує на увагу. Відповідачка була обізнана про необхідність погашення заборгованості, частково здійснювала погашення боргу. Просив позов задоволити у повному обсязі, крім того, судові витрати у вигляді сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2024 року в розмірі 3028 гривень покласти на відповідачку. У судове засідання відповідачка не прибула, її представник адвокат Ошуст С.Є. позовні вимоги визнав частково. Наполягав, що позивачем не доведено факту сплати саме його довірителькою коштів 25.01.2022, тому вважає, що позивач пропустив строк щодо вимог по процентах та комісії. Сторона відповідача вважає, що вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитом та прострочених платежів за комісією не відповідають чинному законодавству та не підлягають задоволенню. Адвокат просив частково задовольнити подану позовну заяву в розмірі стягнення заборгованості по тілу кредиту. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що банк надав відповідачці кредит відповідно копії паспорту споживчого кредиту (т.1 а.с.40-44). Копією розрахунку заборгованості по договору №4378831 від 27-06-2021 (т.1 а.с.46-79), а також розрахунком інфляційних втрат за даним кредитним договором, а також 3% річних підтверджено, що на день звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідачки за кредитом становила ціну позову. До ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" відповідно до укладеного Договору факторингу № 18.04/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором. Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Доводи представника відповідачки викладені у судовому засіданні про не сплату відповідачкою коштів 25.01.2022 та відповідно пролонгації договору, спростовуються викладеними вище обставинами, частковим погашенням заборгованості. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Як вбачається із ч 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг з врахуванням встановленого індексу інфляції . Згідно зі ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, вважає достовірним розрахунок проведений позивачем збитків в рахунок покриття рівня інфляції за невиконання умов договору та трьох процентів річних з простроченої суми не отриманих процентів від суми позики. Оскільки, відповідачкою не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Щодо стягнення з відповідачки судового збору та судових витрат у розмірі 10000 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000 гривень надав: копію рахунку фактури за надання правової допомоги, копію платіжного доручення на оплату правової допомоги, копію ордеру. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved