Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

20 лютого 2023 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами, уточненими заявою від 07 квітня 2023 року, в яких просить стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 31\~014,72 доларів США за кредитним договором №HEV0GK0000000115 від 15.09.2008. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] 15.09.2008 уклав з позивачем кредитний договір за яким отримав кредит у розмірі 19\~410,18 доларів США за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% з кінцем терміном повернення 15.09.2028 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємці мали право подати заяву про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини у термін з 07.01.2016 по 07.07.2016. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час прийняття спадщини є [PERSON] . 14.09.2020 була направлена претензія кредитора до Бериславської державної нотаріальної контори, у відповідь на яку стало відомо, що спадкова справа заведена на підставі претензії банку. Тому, відповідач прийняв спадщину, як особа яка з ним проживала, разом з кредитним зобов`язаннями. Станом на дату смерті позичальника його заборгованість становить 31\~014,72 долари США, з яких: 21\~506,63 долари США заборгованість за кредитом; 5\~439,41 долари США заборгованість за відсотками; 1\~299,20 доларів США заборгованість з комісії; 2\~769,48 доларів США заборгованість з пені. 18 квітня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засіданні. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 18 липня 2023 року Приморським районним судом м.Одеси витребувано копію спадкової справи відкритої до майна померлого [PERSON] . У судове засідання 07 листопада 2024 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] вчергове 06 листопада 2024 року звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п.2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Причини неявки зазначені [PERSON] не є поважними і доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не представлено. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони. Представник АТ «КБ «ПРИВАТ БАНК» у восьме звертається до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Отже, підстав для відкладення судом не встановлено, а тому клопотання представника АТ «КБ «ПРИВАТ БАНК» про відкладенню розгляду справи підлягає залишенню без задоволення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] та [PERSON] уклали кредитний договір №HEV0GK0000000115 (т.1 а.с.15-17). Також 15.09.2008 ПриватБанк та [PERSON] уклали договір іпотеки №HEV0GK0000000115, предметом іпотеки виступив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.18-20). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.26). 03 вересня 2020 року АТ «КБ «ПРИВАТ БАНК» направило до Бериславської державної нотаріальної контори претензію кредитора, якою просило повідомити про заведення спадкової справи, включити кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості (т.1 а.с.28). Бериславська державна нотаріальна контора Херсонської області листом від 17.09.2020 повідомила банк про долучення претензії до заведеної спадкової справи №17/2016 (т.1 а.с.29). З інформаційної довідки №325459038 від 10.03.2023 з Державного реєстру речових прав вбачається, що станом на час складення довідки, право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (т.1 а.с.161-162). [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (т.1 а.с.230). Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1, 3 ст.1268, ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач зазначає, що [PERSON] проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті, на підтвердження чого надає копію паспорту серії [NUMBER] (т.1 а.с.25). Згідно листа Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області від 29.06.2023, станом на 28.06.2023 у будинку [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Відомості про те, хто був зареєстрований в будинку станом на 07.01.2016 відсутні (т.1 а.с.193). Крім того, Департамент з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби листом від 03.04.2023 повідомило суду, що місце проживання [PERSON] , не встановлено (т.1 а.с.171). Таким чином, копії паспорта громадянина України, з якої вбачається, що 28.05.2014 [PERSON] зареєстрували за адресою: [ADDRESS] , недостатньо з урахуванням інших доказів, для висновку, що на день смерті позичальника [PERSON] була зареєстрована та проживала з [PERSON] . Крім того, слід звернути увагу, що станом на 07.01.2016 року [PERSON] було 10 років. Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. [PERSON] не залучений до складу відповідачів, тобто на хибну думку позивача, не є спадкоємцем померлого [PERSON] . На ухвалу суду про витребування доказів Бериславська нотаріальна контора жодного разу не відповіла. При тому, зазначення позивача про те, що отримана від нотаріальної контори відповідь вказує на те, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися, не відповідає обставинам справи, адже Бериславська нотаріальна контора Херсонської області, повідомила лише те, що 24.06.2016 претензія від 04.06.2016 долучена до заведеної спадкової справи №17/2016. Таким чином, позивачем не доказано, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] , яка має відповідати за кредитні зобов`язання останнього. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дійсно відсутність свідоцтва про право на спадщину не свідчить про не успадкування, однак наявних доказів недостатньо для висновку, що [PERSON] , вступила в спадок, як особа, яка проживала з померлим на день його смерті, та про відсутність інших спадкоємців до майна померлого позичальника [PERSON] . За таких підстав, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed