Jurisdiction: civil
Date: 2024-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 08 квітня 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третіх осіб: [INFO] , Органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання дитини з батьком, визнання самостійним вихованням та утриманням батьком доньки. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 жовтня 1997 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб. Від спільного проживання у них народилось двоє доньок, одна з яких є неповнолітньою: [PERSON] , [INFO] . В березні 2023 року позивач зазначає, що дружина виїхала до Чехії, а донька залишилась проживати з ним. Так як сімейне життя не склалось, дружина стала співмешкати з іншим чоловіком, тому він звернувся до Березівського район\-ного суду Одеської області з заявою про розірвання шлюбу. 21 грудня 2023 року шлюб між нами був розірваний. В січні 2024 року відповідачка приїздила до м.Березівки. Одеської області та знялась з реєстрації з належного йомубудинку. Наприкінці січня 2024 року знову виїхала до Чехії, де мешкає зі своїм обранцем. Під час перебування відповідачки у м.Березівка позивач запропонував їй укласти договір про визначення місця проживання дитини, на що остання погодилась. 24 січня 2024 року між сторонами був укладений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, яким було визначено місце проживання доньки разом з батьком. Договір 24.01.2024 року посвідчений приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області. Однак відповідачка порушує умови договору. Починаючи з березня 2023 року і по теперішній позивач стверджує, що він проживає у двох з донькою, утримує та виховує її. В шлюбних відносинах не перебуває. Даний факт підтверджується актом обстеження умов проживання, складений начальником служби у справах дітей Березівської районної держав\-ної адміністрації Одеської області, відповідно до якого [PERSON] проживає удвох з донькою та створив усі умови для її навчання та відпочинку. Відповідач проживає з іншим чоловіком, з позивачем не спілкується. З донькою спілкується періодично. На теперішній час позивач самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку і саме з березня 2023 року явля\-ється одиноким батьком, належним чином виконує свої батьківські обов`язки: піклується про донь\-ку, забезпечує її матеріально, проявляє батьківську турботу, піклується про фізичний та духовний розвиток. Вважає, що з його боку відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з батьком чи негативно впли\-вали б на її виховання та розвиток. Зазначає, що [PERSON] заперечує проти проживання та виховання матір`ю, яка в теперішній час намагається вплинути на її вибір. Вона народилась та ви\-росла у м.Березівці, тут же ходить до школи, має багато друзів, мріє вступити до ВУЗу у м. Одеса. Визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. На підставі викладеного просить визначити постійним місцем проживання неповнолітньої доньки [PERSON] за фактичним місцем проживання позивача: [ADDRESS] та встановити, що вихованням та утриманням неповнолітньої доньки [PERSON] займається її батько [PERSON] самостійно. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду 30.09.2024 року заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог позивача колишнього чоловіка, на даний час, не заперечує. Поки дитина виявила бажання проживати з батьком, який дійсно її виховує та утримує самостійно, так як вона не в змозі забезпечити доньку, так як її заробіток не дозволяє цього, Про дату, час та місце слухання справи повідомлена, просить розглянути справу за її відсутності. Третя особа [INFO] надав свої пояснення з приводу позовних вимог. У таких третьої особою зазначено наступне. Позовну заяву [PERSON] вважає безпідставною, необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Так, задоволення заявлених позовних вимог необхідні позивачу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та ні яким чином не направлені на захист прав і свобод неповнолітньої дитини. Представник третьої особи зазначає, що позивач сам підтверджує той факт, що відповідачка [PERSON] не ухиляється від обов`язку щодо виховання свої доньки, а навпаки бажає приймати участь у вихованні останньої. Що стосується вимоги позивача про визначення постійним місцем проживання неповнолітньої доньки [PERSON] за місцем проживання позивача, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки договором між батьками щодо здійснення батьківських прав визначено місцем проживання неповнолітньої за місцем проживання батька. Щодо визнання виховання доньки батька самостійним то даний факт взагалі нічим не підтверджений. Враховуючи вищевикладене, [INFO] не вбачає підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] , [INFO] адресованій Виконуючому обов`язків начальника служби у справах дітей Березівської міської ради, остання зазначила, що бажає проживати біля свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його представник у судове засідання з`явились, надали пояснення на підтримку позовної заяви, просили таку задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про судове засідання була повідомлена належним чином. Представник Органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1997 року, який рішенням Березівського районного суду Одеської області 21 грудня 2023 року було розірвано, справа № 494/1874/23. Від даного шлюбу у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] . 24 січня 2024 року між сторонами був укладений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, яким, згідно п.1.4 договору було визначено, що місцем проживання доньки [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Договір 24.01.2024 року посвідчений приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березівською О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №192. На даний час, неповнолітня донька, [PERSON] [INFO] більше року проживає разом із батьком, [PERSON] , [INFO] , мати дитини проживає за кордоном, вихованням та утриманням дитини займається лише батько, що підтверджується Актом обстеження умов проживання складеному начальником служби у справах дітей Березівської РДА Удовиченко Н.І. та головним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] . Відповідно до характеристики, складеною депутатом Березівської міської ради Шимко А.В. 01.04.2024 року вбачається, що, [PERSON] проживає разом з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , інших зареєстрованих осіб у будинку немає, раніше не судимий, до адімінстравтиної відповідальності не притягався, працює по найму, скарг від сусідів та мешканців міста на нього не надходило. Дбає та піклується про доньку, яку виховує та утримує сам. Мати [PERSON] виїхала за кордон. Згідно заяви [PERSON] від 14.05.2024 року адресованої Виконуючому обов`язків начальника служби у справах дітей Березівської міської ради, остання зазначила, що бажає проживати біля свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що вбачається з копії договору купівлі-продажу від 09.12.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №2666. Задовольняючи позов, суд враховує тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання доньки з батьком, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, бажання самої дитини на проживання з батьком через що, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні та утриманні. Відповідач підтвердила той факт, що позивач, батько дитини, дійсно виховує та утримує доньку самостійно. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.29 \~ \~ \~ \~ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст.141СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 1 ст.161 Сімейного кодексуУкраїни\~встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи, що позивач самостійно займається вихованням та утриманням доньки [PERSON] , піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання неповнолітньої доньки з батьком, який фактично проживає з нею та утримує її, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. Враховуючи наведене, проживання дитини разом з батьком та самостійне виховання та утримання дитини батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved