Jurisdiction: civil
Date: 2024-11-06 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що 13.02.2024 сталася ДТП за участю належних йому та відповідачу транспортних засобів. Постановою суду відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача та належний позивачу транспортний засіб не були забезпечені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів, тому немає підстав для звернення до МТСБУ для виплати страхового відшкодування. Відповідно до висновку експертного дослідження вартість матеріального збитку нанесеного позивачу склала 5292,02 грн. Протиправними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 5\~000грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь 5292,02 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, 5\~000 грн. відшкодування моральної шкоди, понесені судові витрати, які складаються з витрат на проведення експертизи та судовий збір. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що наданий висновок експертного дослідження не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Позивачем не доведено, що внаслідок ДТП йому заподіяні моральні страждання. Заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Просить у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив позивач зазначив, що експертне дослідження проводилося у державній установі на замовлення позивача, відповідачці було направлене запрошення на огляд об`єкта дослідження, однак на огляд вона не з`явилась. Відповідачем не подано доказів, які б спростували цей висновок. Позивач у зв`язку із пошкодженням автомобіля вимушений був змінити звичний для нього спосіб життя, нести незаплановані фінансові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених підстав. У судовому засіданні відповідачка суду пояснила, що залишила місце ДТП, оскільки не помітила, що воно було вчинене. Зазначила, що критично відноситься до визначеного переліку пошкоджень, оскільки, на її думку, внаслідок ДТП була лише подряпина на бампері. Скол фарби, який зафіксований у висновку, не пов`язаний із ДТП. Позивачка у судовому засіданні погодилась із розміром майнової шкоди, який підлягає стягненню з неї на користь позивача. Заперечувала проти стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено її заподіяння. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу Volkswagen GolF , д.н.з [NUMBER] . Відповідач є власником транспортного засобу Skoda Superb, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 15,67). 13.02.2024 сталася дорожньо транспортна пригода за участю транспортних засобів, якими керували позивач та відповідач, внаслідок якого автомобіль позивача зазнав пошкоджень. Постановою від 29.02.2024 Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/1791/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 67). Цивільно-правова відповідальність власника транспортних засобів, які були учасниками ДТП, на момент події не була застрахована, що не заперечується сторонами у справі. 03.05.2024 позивач звернувся до Сумського НДЕКЦ із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження, на вирішення якого поставлено питання: яка вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу Volkswagen GolF , д.н.з [NUMBER] внаслідок пошкоджень після ДТП, станом на дату ДТП 13.02.2024. 29.05.2024 відповідачці було направлено лист запрошення на огляд об`єкта досліждення, призначений на 04.06.2024 (а.с. 18-19). На огляді відповідачка не була присутня, що не заперечується сторонами у справі. Відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/119-24/6954-АВ від 05.06.2024, складеного експертном Сумського НДЕКЦ, вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Volkswagen GolF , д.н.з [NUMBER] у результаті ДТП, станом на 13.02.2024, може складати 5292,02 грн. У висновку відсутня інформація, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за\~статтею 384\~Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за\~статтею 385\~Кримінального кодексу України (а.с. 21-35). Як вбачається з пояснень сторін, на момент ДТП цивільно- правова відповідальність власників транспортних засобів, які були учасниками ДТП не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тому положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на спірні правовідносини не розповсюджуються. Відповідно до частин першої, другої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не заперечується наявність її вини у дорожньо транспортній пригоді, внаслідок якої майну позивача заподіяно пошкоджень. Відтак, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди. Відносно розміру майнової шкоди суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем надано висновок експертного дослідження від 05.06.2024, складений експертом Сумського НДЕКЦ, у якому відсутня інформація про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. кспертного дослідження№ 59 від 19 жовтня 2018 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, оскільки такий висновок складено з порушенням порядку, встановленогопунктом 5статті 106 Цивільного процесуального кодексу України, так як у висновку експерта відсутні дані, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 522/1029/18 від 18 грудня 2019 року провадження № 14-270цс19. При визначенні розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує, що відповідачем не заперечується факт заподіяння пошкоджень належного позивачу транспортного засобу, вина відповідача. Також відповідачка у судовому засіданні визнала наведений позивачем розмір майнової шкоди. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в сумі 5\~292,02грн. Відносно вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно з приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9\~постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як убачається з постанови суду у справі №591/1791/24 вина відповідачки у вчиненні адміністративного правопорушення - порушенні правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження транспортного засобу є доведеною. Тому суд вбачає наявність підстав для стягнення моральної шкоди, з урахуванням принципів розумності та справедливості, у розмірі 1000 грн, зважаючи на характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження автомобіля. Позивачем заявлено клопотання про відшкодування судових витрат: витрат по сплаті судового збору в сумі 4239,20 грн., витрат на проведення експертної оцінки в сумі 3634,90 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 4239,20 грн. Як зазначає позивач у позовній заяві, судовий збір сплачено за вимогу по стягненню матеріальної шкоди в сумі 1211,20 грн., за вимогу про стягнення моральної шкоди 3028,00 грн. Такий обрахунок суми судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з позовом, не відповідає положенням ст. 176 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто ставка судового збору, що підлягала сплаті при зверненні до суду із даним позовом, враховуючи ціну позову 10292,02 грн., повинна становити 1211,20 грн. Положення п.п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого ставка судового збору за подання до суду: позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви про відшкодування моральної шкоди становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не застосовується до спірних правовідносин, оскільки предметом спору у даній справі не є вимога про захист честі та гідності, ділової репутації фізичної особи. Враховуючи викладене, а також часткове, на 61% від заявлених вимог, задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, виходячи зі ставки судового збору, що підлягав сплаті у розмірі, який встановлений законом 1211,20 грн. та пропорційно до задоволених вимог. Тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 740,46 грн. Питання щодо повернення надмірно сплаченого судового збору може бути вирішено судом в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі надходження відповідної заяви позивача. При розподілі судових витрат суд не бере до уваги витрати на проведення експертного дослідження, оскільки судом не взято до уваги висновок за результатами проведення цього дослідження. \~

Outcome: partial